KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 119 



de stora grunden, som begränsa djuprännan, Fladen, Middelgrnndet, Anholtsbanken o. s. v. 

 och i mera obetydlig mängd med sättgarn vid Halländska kasten. Detta fiske är nog- 

 grannast studeradt af D:r Trybom, ^) som funnit att sillens förekomst denna tid på året 

 ej inskränker sig till Kattegat, utan sträcker sig långt mot nord, der den utanför kusten 

 träffats fastän sparsamt med drifgarn. Temperaturen är då ännu ganska hög (omkr. 11° — 14°) 

 och salthalten låg i ytvattnet, men på djupet större från 31,5 — 33, n 7oo- Denna höstsill, som 

 fångas med drifgarn ute i hafvet, är till största delen lekfärdig eller 7iyss utlekt sill och 

 D:r Trybom har äfven funnit nylagd lefvande rom af densamma på grunden i Kattegat, 

 Fladen och Groves Flak, der temperaturen samtidigt befans vara 11° — 12° och salthalten ^) 

 32,2 %o (Oktober 1888). 



Efter vattenombytet finner man åter sillfisket förflyttadt till Bohuslänska kusten, 

 der den största mängden fångas med vad inne i vikarne. Denna sill är till största delen 

 utlekt sill, ehuru en del inmatssill fångas med sättgarn ute i fjordarne och sunden. 



Vi kunna icke inlåta oss på frågan, huruvida det är samma sillstam, som före- 

 kommer uti Kattegat om hösten och som går in inomskärs till Bohuskusten med bankvattnet 

 om vintern^) eller om orsakerna till dessa insteg o. s. v. Vi hafva endast påvisat att: 



Ett vattenbyte eger rum i Skagerack höst eller vinter. 



Varmt vatten af 32 och 33 "/o^ med temp. från 10° — 15° utbytes mot kallare sådant 

 af 3°, 4°, 5°*). Hvai'ifrån komma dessa vattenslag? Det är egentligen härkomsten af det 

 varma bankvattnet, hvaruti höstsillfisket eger rum, som är outredd. Framtida undersök- 

 ningar borde riktas på att utröna, huruvida detta möjligen kommer från sydvestliga 

 Skagerack och de trakter af Nordsjön som ligga derutanför (se pl. IX). Det kallare bank- 

 vattnet kommer från Norska kusten (se pl. X och II). 



Sillfisket har olika karakter före och efter detta vattenombyte. 



Sillens insteg genom kustrännorna in uti Bohusläns fjordar och vikar står i sam- 

 band med denna vattenömsning, efter alla hittills kända observationer att döma. 



Det vatten, som inkommer i rännorna vid denna förändring är af det slag vi be- 

 tecknat såsom bankvatten. Det öfverlagras af kallare och färskare vatten närmast svenska 

 kusten. Vi erinra äfven om, att vi funnit detta vatten som ett enda oafbrutet lager 

 sträcka sig rundt om Norges södra kust till Lister och Skudesnges, sålunda förbindande 

 platserna för det stora Norska vårsillfisket med de Svenska fiskplatserna. Axel Boeck har 

 under pågående sillfiske vid Norska vestkusten iakttagit vattnets temperatur. Han yttrar:'') 



»Medens temperaturen paa Overfladen varierede fra 0°,5 til 5° C. under de for- 

 skjellige Vindforholde, var allerede i 10 Favnes Dybde Forskjellen kun 1° C, nemlig 

 mellem 3° og 4° C. og i 30 Favnes Dyb synes den at vsere temmelig konstant nemlig 



') Se P. Trybom: Sillundersökningar vid Sveriges vestkust hösten 1888. Stockholm 1888. 



^) 1. c. p. 29. Han anser att sillens lek slutade i midten af Oktober detta år. På Skagensrefvet, der 

 Professor O. Torell (Se O. Torell: Bohusläns och Hallands sillfisken, p. 7, Landtbruksakademiens tidskrift 

 1888) förmodar att Bohussillens lekplatser skulle vara belägna, faun bau detta år ingen rom, men väl fångades 

 enstaka lekfärdiga sillar i hafvet V. om Skagen med drifgarn. 



Följande året fann den Tyska fiskeriexp edition en med ångaren Sophie (Se Mittheilungen der Section f. 

 Kiisten u. Hoohseefischerei. N:o 1 & 2. Jan. — Febr. 1890) under ledning af D:r F. Heincke N. om Hanst- 

 holmen å Jutska refvet i Augusti ett spars'amt men i September ett rikligt utbyte af lekfärdig sill vid drifgarnsfiske. 



^) Vi lemna derför äfven den litteratur som handlar härom åsido. 



*) Se noten å sid. 135. 



=) Se A. Boeck : Om Silden och Sildefiskerierne. Christiania 1871. H. 77. 



