120 



PETTERSSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 



na3r 4° C. under alle meteorologiske Forhold. Jeg tror med Sikkerhed att kunne paavise 

 at naar Temperaturen i den övre Del af Havfladen er meget lav holder Silden sig dybere 

 end naar den er höiere — — » 



Sillen lär till dessa trakter vanligtvis anlända från NV. och taga vägen mellan Ud- 

 sire och kusten. Några saltbestämningar härifrån under fisketiden känna vi icke till. 

 Temperaturen tyckes vara densamma som bankvattnet har i Skagerack. ^) 



Erfarenheten har visat att silljiskejjerioder vid Norges V. och SV. kust alternera 

 med sillfisheperioder vid. Bohusläns kust. 



Vi skola nu beskrifva hvad som hände omedelbart efter upphörandet af sillfisket i 

 Jan. 1879. Såsom vi redan nämnt försvann fisket i och med framryckandet af stora kil- 

 forraiga lager af färskt och kallt Baltiskt vatten längs Bohuskusten, framdrifna med om- 

 kring 13 eng. mils hastighet i dygnet från Kattegat af SO. vindar. Förändringen kan 

 följas tillnärmelsevis å fig. 3, som framställer ställningen d. 14 — 17 Jan. och å fig. 2 a pl. 

 X, som framställer tillståndet d. 19 — 23 i samma månad. Dervid får dock anmäi-kas, att 

 förhållandena ändrades så raskt, att observationerna icke kunnat gifva en exakt bild af 

 samtidiga tillståndet å alla punkter längs kusten. 



Under den föregående perioden af NO. vindar hade lufttemperaturen varit ganska 

 låg, ända till — 10°, men detta hade icke inverkat märkbart på vattnets temperatur i 

 norra skärgården, der man i ytan under sillfiskeperioden kunnat hafva -|- 4° under en 

 temperatur i atmosfären af — 10° vissa dagar såsom d. 7 och 8 Jan., medan bankvattnet 

 ännu gick in till kusten. Men då nu Baltiskt vatten, redan förrut starkt aflvyldt, började 

 skjuta fram sina kilar öfver bankvattnet, började den kalla lufttemperaturen att verka i hög 

 grad nedsättande på dessa vattenlagers värmegrad. Anledningen är lätt att förstå, i fall 

 man tar i betraktande de fysiska egenskaperna hos hafsvatten af olika salthalt. Fryspunkterna 

 och täthetsmaxima hos saltvatten ligga vid följande temperaturer. (Vi meddela här original- 

 siffrorna utan att försöka reducera spec. vigterne till någon gemensam utgångspunkt.) 



Spec. vigt 

 0° 



8^, 



Spec. vigt 

 0° 

 8^. 



Spec. vigt 

 17', 5 

 '^ 17°,5 



FrV8punl<t 

 t.° 0. 



Täthetsmax. 

 0'- C. 





Observatör. 



Tid. 



1,00534 









— 0°,35 



+ 2°,9 



0. 



Pettersson ^) 



1883 









1,00602 



— 



+ 2°,43 



L. 



Weber^) 



1877 



1,00950 







— 



— 0°,e4 



+ 1°,5 



0. 



Pettersson ^) 



1883 







1,01350 





+ 0°,45 



L. 



Weber') 



1877 





1,01003 







-l°,i 



— 0°,44 



F. 



L. Ekman*) 



1870 





1,02084 





- 1°/* 



— 1°,68 





» 



» 







1,02424 



— 



-IV 



— 2°,75 





» 



» 





1,02831 







-1°,9 



— 4°,00 





» 



» 



') Af rapporterna till Kgl. Norska regeringen om vaarsildfiskeriet vid Skudesnfes, Udsire, Hvidingsö o. s. v. 

 synes, att temperaturen i ytan under sillfisketiden vexlar mellan + 2° eller + 3' ocli intill omkring + ö°. Men 

 detta rör endast sjelfva ytan af liafvet. 



^) O. Pettersson : On the properties of water and ice. Vegaexpeditionens vetenskapliga iakttagelser. 

 Stockholm 1883. 



^) L. Weber: Uber die Temperatur d. Maximaldichtigkeit fiir distillirtes Wasser u. Meerwasser. Jahresber. 

 d. Commiss. in Kiel IV, V, VI, p. 3. 



^) P. L. Ekman: Om hafsvattnet utmed Bohuslänska kusten. K. V. A:s Haudl. Bd 9. N:o 4. p. 43. 



