

122 



PErrEESSON OCH EKMAN, SKAGERACKS OCH KATTEGATS HYDROGRAFI. 

 Käringön. Väderöbod. 



1879. 

 Jiin. 



Luftens 

 tenip. 



Vattnets 

 temp. 



Vattnets 



salthalt. 



"/ 

 'no- 



22 



- 8°,17 



-0',4 



2G,0 



23 



— 10°,4 



— 0°,8 



2G,2 



24 



- r,5 



-r,o 



26,2 



25 



— 6°,0 



— r,o 



26,2 



26 



- r,2 



is 



is 



27 



- y,o 



is 



is 



1879. 



Jan. 



Luftens 

 temp. 



Vattnets 

 temp. 



Vattnets 



salthalt. 



"/ 

 /on- 



22 



-7V5 



+ 0°,2 



27,8 



23 



-r,.5 



+ 0',2 



28,6 



24 



-6°,2 



- 1°,5 



29,1 



25 



- i",!-, 



-r.8 



28,9 



26 



— 6°,,'i 



-r,o 



28,3 is 



27 



— 5°,.B 



— r,2 



27,4 is 



Vi fästa oss nu särskiklt vid observationerna vid Käringön. D. 22 var tempera- 

 turen hos ytvattnet — 0°,'( och på 8 Meters djup — 0°,8. Salthalteii var i detta lager 

 homogen = 26,o 7oo ^^i^ ytan till 8 Meter. Afkylningen hade alltså verkat ett nedsjun- 

 kande af de kallaste partiklarne, men endast till detta lagers gräns. Detta är hvad man 

 kan vänta, ty vatten af 26 "/oo salthalt har sitt täthetsma.ximum under fryspunkten. Under 

 det af kylda lagret fanns saltare och varmare vatten. Vid 14 M. var temp. ^ -|- 1° C. På 

 botten vid 30 Meter fanns så varmt vatten som -|- 4°, 4 med en salthalt af 32,3 7oo> alltså 

 en rest af det bortvikande bankvattnet. Afl<:ylningen genom den kalla luften fortgår under 

 de 3 följande dygnen vid ytan, så att temperaturen nedsättes till — l°,o. Den 26 var hafvet 

 isbetäckt, men det angifves icke, att detta skett genom underifrån uppstigande s. k. bottenis. 

 En dylik isbildning skulle kunnat tänkas inträffa, i fall under det sista dygnet ett färskare 

 lager söderifrån skjutit sig öfver det förrut befintliga till — 1° afkylda 26 7oo vattnet och af 

 dess underifrån verkande låga temperatur föranledts att bilda is frän sin undre gränsyta. 

 Men vi ega ingen rätt att antaga, att isbildningen försiggått på detta sätt, emedan ingen- 

 ting namnes om bottenis i journalen. Sålunda är det sannolikt, att isbeläggningen vid 

 Käringön tillgått sålunda, att 26-lagret stannat på sin plats och genom den under sista 

 dygnet ytterligare stegrade kölden, hvilken enligt minimithermometern under natten upp- 

 gått till — 10° C, tvingats att bilda is på vanligt sätt vid sin yta, sedan det genom de 

 föregående dygnens köld blifvit afkyldt genom hela sin massa så långt det kunde blifva 

 utan att understiga sin fryspunkt. 



I journalen från Väderöbod är deremot antecknadt, att hafvet fyldes med bottenis, 

 som uppkom från djupet d. 26. Man ser äfven af tabellen att så måste inträffa. Ty 

 sedan temperaturen d. 25 Jan. nedgått så långt som till ■ — 1°,8 vid en salthalt af 28,9 "/„„, 

 har under dygnets lopp ett färskare vattenlager skjutit sig öfver det förra (till — 1°,8 

 afkylda) ytvattnet och från beröringsytan med detsamma uppsändt dessa tallricksformade 

 kakor som äro så karakteristiska för den s. k. »bottenisen». De bruka nemligen plötsligt 

 i stora massor milsvidt omkring uppskjuta ur djupet, såsom professor Edlund meddelat 

 i sin bekanta undersökning öfver isbildningen vid Sveriges kuster. 



