KONGL. 8V. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 125 



Vill man nu från ofvan uppräknade analyser draga slutsatser i afseende på gas- 

 halten hos vatten af olika salthalt, eller olika djup, eller följa förändringen i gashalt från 

 vinter till sommar; eller vill man slutligen jemföra gashalten i Skageracks och Kattegats 

 vatten med den gashalt, som funnits på angränsande områden i Nordsjön och Nordhafvet 

 af Jacobsen och Tornce, så har man att taga i betraktande vissa vigtiga omständigheter. 



Man måste skilja emellan sådana vattenprof, som tagits i öppna Skagerack och Kat- 

 tegat och sådana som härstamma från instängda eller genom bankar och undervattens- 

 trösklar afspärrade bassiner och fjordar. Uti dessa blir, såsom vi hafva visat i två föregående 

 afdelningar af detta arbete, syre- och kol syrehaltens vexlingar högst betydande. Vi upp- 

 taga dessa prof från kustrännor, kustbassiner och fjordar till särskild diskussion se- 

 dermera. 



Man måste vid diskussion af syrehalten skilja emellan sådana vattensorter, som inom 

 Skageracks och Kattegats gebit kunna finnas vid hafsj^tan, och hvilka alltså kunnat för- 

 nya sin syrehalt genom kontakt med luften, och dem, som aldrig vinter eller sommar 

 komma till ytan inom det egentliga Skageracks- och Kattegats-området. 



I afseende på de förra gäller, att de lättare vattensorterna, som vi anse tillhöra 

 Baltiska strömmen, d. v. s. ega en salthalt af 25 — 30 Vooj i allmänhet visa sig ega en 

 qväfvehalt af 14 — 15 cc. i litern, hvilket enligt Hamberg^) antyder en absorbtionstem- 

 peratur, liggande emellan 1° och 4°. Dessa vattensorter hafva sålunda under samma 

 vinter på sjelfva Skageracks- och Kattegats-området varit vid ytan och mättats med luft 

 vid den derstädes under högvintern herrskande temperaturen. Syrgashalten är omkring 7 cc. 

 (maximum = 7,76 cc.) och syreprocenten, d. v. s. procenten af syre i förhållande till hela 

 lufthalten (se 10:de kolumnen) öfver 33 och nära 34, hvilket betyder, att någon nämnvärd 

 syreförbrukning icke egt rum. Undantag äro dels några vattenprof från fjordar, hvilka i 

 tabellerna utmärkas med *, dels vatten, som träffats på större djup, t. ex. 



Gix. 42 M. 25,27 %o, 



Aix. 37 » 28,815 » 



hvilka visa en qväfvehalt af endast 13,5 — 13,7 cc. och en syreprocent af 32,fi — 32,4. Dessa 

 vattenslag hafva tydligen ej varit vid ytan sedan hösten och under tiden lidit en ringa 

 syreminskning. Ett egendomligt förhållande visar profvet 



Svi. 5 M. 27,20 7oo, 



hvilket, öaktadt det är taget i öppna hafvet utanför Hållö på endast 5 M. djup och ej 

 har högre temperatur än 2°, 4, visar sig i afseende på gashalt härstamma från sommaren 

 (absorbtionstemperatur mellan 12° och 13°). Det har äfven syreprocenten nedsatt till 31, o. 

 Ännu märkvärdigare finna vi förhållandet hos ytvattnet i Korsfjord 



Cxix. o M. 30,75 7„„, 



hvilket har en qväfvehalt af 13,tiu cc, hvilket motsvarar en absorbtionstemperatur något 

 öfver 4°. Temperaturen i vattnet var äfven 3°,i! då profvet togs; och analysen har så- 



') Se A. Hambehg : Hydrografisk-keraiska iakttagelser, il. 



