K0N6L. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 133 



stra rand och skålformigt fördjupar sin nivå mot Norges kust, stiger äfven i tig. 35 iso- 

 salinen upp mot rännans yttre kant och sjunker mot Norges bank. 



Inuti Skagerack deremot har dess nivå den form, som fig. 5, pl. IV visar, en form, 

 som ingalunda är tillfällig, eftersom den iakttagits under 2 föregående somrar och dess- 

 utom under vintern 1890. 



35 vattnet synes åtminstone f. n. vara inskränkt till Nordsjön, Norska rännan och 

 Skageracksdjupet. Oaktadt dess nivå går högt (nära 60 Meter från ytan) å Jutska refvet 

 och Bohusläns kustbank går det icke in i Christianiafjorden, eller Kosterrännan, eller Gull- 

 marfjorden, och är icke hittills med säkerhet observeradt i Kattegat. Men om man jemför 

 nutida observationer med professor Ekmans från 1877 finner inan, att 35 vattnet då för 

 tiden måste haft högre nivå i Skagerack än nu, emedan det 1877 fanns på banken, som 

 skiljer Christiajiiafjordens djup från Skageracks bassin, äfvensom på botten i Kosterränna. 

 Det måste äfven på den tiden haft högre salthalt, omkring 85,5 "/^g, än nu, då dess ma- 

 ximum är 35,18 7oo- 



Ofvanpå 35 vattnet hvilar ett lager af mindre salthalt mellan 34 och 35 "/oq, hvilket 

 vi för korthets skull benämnt 34 vattnet, eller Nordsjövattnet, emedan vatten af denna 

 salthalt £nnes å Nordsjöns platåer framför allt å den södra, der det tydligtvis uppkommit 

 genom blandnmg af Atlantiskt vatten med det från kontinenten och de Brittiska öarne 

 utflytande regn- och flodvattnet. Dess utbredning i ytan sträcker sig, enligt kartan å 

 plansch IX, ej blott till Nordsjöns platåer, utan till Skottlands norra och vestra kust. I 

 Skagerack finnes det som ytvatten endast utefter Danska kusten från Hanstholmen till 

 närheten af Skagen. Såsom undervattenslager finnes det i Norska rännan och Skagerack, 

 samt, att döma af en af den Norska expeditionens bestämningar (i stat. 24 å Storeggen), 

 äfven på botten af de Norska bankarne. Från Skagerack går det. in i alla djupare hafs- 

 rännor och fjordar, så t. ex. i Christianiafjorden, Koster ränna, Gullmaren och äfven i 

 Kattegat, der det alltid observerats om sommaren, men ej alltid om vintern. I Skagerack 

 träffas det aldrig vid ytan, med undantag af sträckan Hanstholmen — Skagen, och äfven 

 här kan det öfverlagras under vissa förhållanden af lättare vattensorter. Till följe häraf 

 är det i Skagerack aldrig fullt mättadt med syre, utan visar tidtals, särdeles på instängda 

 ställen vid östra sidan af dess område en ovanligt nedsatt syrehalt. Såsom exempel härpå 

 fraimhålla vi Gullmarfjorden, se sid. 90. 



Såsom mätare af nivån hos detta slags vatten taga vi isosalinen 34, hvilken på alla 

 profilerna tvärs öfver Norska rännan i Nordsjön, i fig. 1 — 3, pl. IX, liksom i vår sektion 

 öfver Skageracks mynning, i fig. 1, pl. III, visar samma form som linien 35, men inne i 

 Skagerack är bågformigt böjd uppåt i midten med ändarne brant sluttande mot såväl 

 Norska som Svenska sidan. Äfven om sommaren bibehåller 34 linien samma bågform, 

 men står nu i det hela närmare ytan och har vida mindre krök ning, hvilket betyder, att 

 34 vattnet i allmänhet står högre om sommaren i Skagerack och särskildt stiger vida högre 

 upp för kustbankarne. Mellan vinter och sommar måste alltså ett inflöde utifrån af dy- 

 likt vatten ega rum, hvarigenom dess massa ansväller i Skagerack. Någon gäng under 

 hösten eller början af vintern eger en motsatt rörelse rum. Detta stigande och fallande 

 af 34 vattnets nivå vid Svenska kusten medför vigtiga följder för en sådan fjord som 



