KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 135 



Således är kartan i plansch II tillika en isothermkarta, ty vissa temperaturer till- 

 höra vissa vattenslag, och, liksom isothermerna 3°, 4°, 5° i alla våra profiler troget följa 

 isosalinerna 34, 33 och 32, så följas dessa linier äfven i ytkanten, ehuru ej fullt så regel- 

 bundet, tillfölje af störningen från atmosfärens sida. Att utlägga någon särskild karta för 

 j^ttemperaturen hos vattnet i Skagerack under 1'ebruari än den, som man implicite eger 

 uti plansch II, skulle verka vilseledande, ty ytlagrens temperatur beror helt och hållet på 

 salthalten, d. v. s. ytterst på vattnets härkomst. Vexlar salthalten, så vexlar äfven tem- 

 peraturen. Öfverlagras 33 och 32 vattnet i mellersta Skagerack af Baltiskt vatten, såsom 

 t. ex. skedde mellan d. 8:de och 19:de Febr. vester om Skagen, så nedsättes genast yt- 

 temperaturen med 2° — 3°. Man tanke sig de tunna kilformiga lagren, som finnas omkring 

 station Ci i sektion 1 å plansch II borttagna eller bortdrifna af vinden, så skall yttemperaturen 

 stiga från 1°,8 till 4° vid punkten Ci. Sådana omkastningar finner man äfven antecknade i 

 observationstabellen från början af Februari månad vid Skagens fyrskepp (sid. 68). I Nord- 

 sjön och vestra Skagerack äro temperaturförhållandena fastare, emedan strömförhållandena 

 och salthaltens fördelning i ytan äro fastare derstädes. Äfven här visar sig temperaturen 

 vara bestämd af salthalten, så att den karta vi uppritat öfver salthalten i plansch II tillika 

 implicite är en temperaturkarta. 



Detta inträngande af vattenlager långt in i Skagerack, som dit in medföra tempe- 

 raturer af 4° — 3° i hafsytan,^) måste hafva vigtiga meteorologiska följder under högvintern. 

 Först och främst yttrar sig detta inflytande på det tydligaste uti år sisotherm ernås läge, 

 hvilka uti professor Edlunds karta ^) förlöpa alldeles parallelt med Svenska och Norska 

 kusten af Skagerack. Den centrala delen af Skagerack bildar under vintern liksom en 

 värmekälla, inskjuten mellan Svenska och Norska kusten, och det är inflytandet af denna 

 värmekälla, som visar sig uti läget af isothermerna 6°, 5° o. s. v. 



Det har blifvit nästan till en sägen, att Sverges kust har Golfströmmens inflytande 

 att tacka för sina milda vintrar. Derutaf borde följa, att »Golfströmmen» sände någon 

 gren ända in i Skagerack. Man ser nu i hvad mening detta kan få gälla. Något infly- 

 tande på atmosfärens temperatur kan endast utöfvas af ett ytlager i hafvet. Nu är det 

 ytlager, som vintertiden bildar värmekällan i Skageracks centrala del, alldeles icke Golf- 

 strömsvatten, utan tvärtom Norskt bankvatten från högre latituder än Skageracks, och 

 kunde snarare sägas vara af nordiskt än sydligt ursprung. Medelbart kan det sägas hafva sin 

 relativt höga vintertemperatur från Golfströmmen, eftersom det är denna, som bestämmer 

 klimatet vid Norges vestkust. Luften öfver den centrala delen af Skagerack måste genom be- 

 röringen med det jemförelsevis varma 32 — 33 vattnet derstädes uppvärmas högre än luften 

 vid sidorna, som hemtar sin temperatur från det kallare Baltiska vattnet och från den 

 ännu mer afkylda klippiga kusten, hvars medeltemperatur under vintern är 1 eller 2° 

 under 0°. Följaktligen finnes under denna åi'stid en kärna af varm med fuktighet mättad 

 luft i centrala delen af Skagerack, omgifven af en mantel af kallare luftlager. En sådan 

 anordning bör medföra predisposition för cykloniska lufttrycksminima öfver Skagerack, 



^) Inflödet af bankvattnet kan vissa är ega rum tidigare, uuder andra år senare. Det är möjligt ocli san- 

 nolikt, att i förra fallet detta vatteuslag inkommer med högre temperatur än den vi observerade i Febr. 1890 och 

 91 samt G. Ekman i Januari 1879. Hydrografiska observationer från Oktober och November fattas tyvärr. 



-) E. Edlund: Bidrag till kännedomen om Sverges klimat. K. S. V. Akademiens Handl. Bd. 12. N:o 

 2. Kartan 1. 



