KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 il. 137 



månader egendomliga^ afkylningsfenomen hos vattnet uppträda, förbundna, med bildning af 

 så kallad bottenis, hvilken — fastän med ovätt — fått detta namn, emedan den plötsligt 

 synes skjuta upp i stora massor såsom platta skifvor eller kakor från hafvets djup till 

 ytan, som på milsvida distanser inom få minuter eller timmar betäckes med ett tjockt 

 lager af issörja, hvilken utgör ett absolut hinder för seglande fartyg och båtar, som ofta 

 deraf fasthållas dagar och veckor. Vilkoren för att sådana förhållanden skola utbilda sig 

 är, att Baltiska strömmen under ihållande stillt och kallt väder får ostördt utbreda sina 

 vattenlager öfver ytan af södra och östra Skagerack. Den skjuter då fram vid ytan kil- 

 formiga lager af alltmer aftagande salthalt, under det de äldre lagren mer och mer af- 

 kylas i den kalla luften. Temperaturen i dessa kan då nedgå mellan 1 och 2 grader 

 under O-punkten utan att frysning inträffar på grund af vattnets salthalt. Men när sedan 

 ett färskare lager af strömmen framskjutas öfver ett dylikt saltare och förrut afkyldt stra- 

 tum inträffar isbildning från gränsytan mellan båda lagren af den egendomliga art, som 

 kallas bottenis, ehuru den naturligtvis ej kan komma från botten, der bankvattnet hvilar 

 med sin konstanta temperatur af 3° — 4° — -5° öfver fryspunkten. Fig. 2 & 3 å plansch X 

 visar förloppet af ett sådant fenomen från Februai'i 1879. 



Dylik isbildning fordrar sammanträffande af flera omständigheter och fordrar lång 

 förberedelse uti både de atmosfäriska och hydrografiska förhållandena. Sjelfva isbildningen 

 inträffar visserligen helt plötsligt, men bör flera dagar förrut kunna förutses genom iakt- 

 tagande af förändringarne i ytvattnets salthalt och temperatur på olika punkter af kusten. 



Det är högst anmärkningsvärdt, att denna slags isbildning ej inträffar förrän tidi- 

 gast i Januari, men vanligen ej förr än i slutet af Februari samt i Mars månad, d. v. s. 

 på den kallaste tiden af året. Orsaken är lätt funnen, om man besinnar, att fenomenet 

 sammanfaller med den tid, då 32 — 33 vattnet synes börja att draga sig tillbaka ur Ska- 

 gerack och lemna plats för den sig alltmera utbredande och i vattenmassa tillväxande 

 Baltiska strömmen. Om sommaren drifver denna till större delen ut bankvattnet ur Ska- 

 gerack och intager dess plats helt och hållet vid ytan i mellersta och nordliga Skagerack. 

 I slutet af Februari och början af Mars tyckes i regeln denna öfvergång från vinter- till 

 sommarförhållandena börja att göra sig märkbar. Den yppar sig genom ett fallande i 

 32 — 33 vattnets nivå, och samtidigt dermed måste Baltiskt vatten börja att intaga dess 

 plats vid ytan. Detta är vid denna årstid ännu mycket kallt och börjar nu med sin låga 

 temperatur att öfverlagra bankvattnet, som dittills dominerat i mellersta Skagerack med 

 sin höga temperatur af 3° — 4° C. 



Värmeledningen, som under vintern hållit uppe temperaturen i vattenytan och luften 

 uti Skagerack, blir dermed afstängd, och derför inträffar den kallaste årstiden i Februai-i, 

 då det oceaniska vattnet börjar öfverlagras af det Baltiska. 



Då plägar äfven bottenis uppträda, men detta sker endast vissa år. ^) 



Sådan är i korthet situationen i Skagerack under sommar och vinter. Uti vår skil- 

 dring af sjelfva denna situation, sådan den är åskådliggjord genom kartorna och profi- 



') Hambebg yttrar 1. c: »Vid länets hamnar har sjöfarten fortgått obehindradt under 9 af de sista 15 

 vintrnrne. Under vintrarne 1870 — 71, 1874 — 75, 1878—79 och 1880 — 81, hvilka synas varit de strängaste 

 hvad isförhållandena beträffar under denna period, voro hamnarne tillfrusna under Februari samt mångenstädes 

 under Januari, Mars och halfva April. 



K. Sv. Vet. Akad. Hnndl. Band. 24. N:o 11. 18 



