KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 24. N:0 II. 147 



standes welcheii die iin obereii Ström befindliche Boje ixnd Schnur der Bewegung entge- 

 gensetzte. Der 50 Fadeii mäclitige Oberflächenstrom (SO. — NW.) bestånd aber wie die 

 schon citirte Beobachtung zeigt nur ztim geringen Theil etwa bis 4 Bladen tief aus dem 

 stark ausgesiissteii Ostseewasser dann folgte sciiweres aber wai-mes Wasser wodurch sich 

 deutlich dieser nach NW. wie das Oberflächenwasser also aus dem Slvagerack auslaufende 

 salzreiche Ström von dem tieferen ebeiifalls salzreicheii aber kalteii ') nach SO. also in das 

 Skagerack einlaufeiiden Strome unterschied.» 



Utanför Bukkefjord träffades vid dylik strömmätning d. 25 Juli en svag ytström, 

 som gick åt NNW. af varmt och ganska utspädt vatten, som hade en bredd af omkr. 2 

 geogr. mil från kusten, och derunder en åt O. och SO. riktad motström, som vidtog 

 redan 15- — 16 famnar under ytan. 



I Kattegat har dr F. Trybom") observerat, huru en mot den starka ytströmmen 

 motsatt ström, eller kanske strömstilla gjorde sig gällande 5 å 77» Meter under ytan. 

 Det framgår af hans berättelse, att det just är invid denna gräns, mellan de ut- och in- 

 gående vattenlagren, som drifgarnsfiskare under hösten söka hålla sina garn. 



De två olika vattenslag, som på olika årstider ansvälla till sin volym i Skagerack, 

 nemligen 32 — 33 vattnet under vintern och 34 — 35 vattnet under sommaren, medföra 

 utan tvifvel vigtiga biologiska förändringar, ej blott i sjelfva Skagerack, utan ock i Kattegats 

 och vestra Östersjöns område. Det ligger utom planen för vårt arbete och utom vår för- 

 måga att söka utreda dessa fenomen, men vi måste fästa uppmärksamheten på, att 

 vissa hydrografiska förändringar på ett mycket betydelsefullt sätt sammanträffa med vissa 

 periodiska vexlingar i dessa trakters fiskfauna. 



Uti af handlingen: die Fische der Ostsee^) upptaga författarne, professor Möbius och 

 Heincke, en förteckning på de marina fiskarter, som, utan att tillhöra antalet af fasta stam- 

 fiskar, likväl tillfälligtvis besöka vestra Östersjön, inkommande från Kattegat. De utgöra 

 32 arter, hvaraf 10 äro från nordliga haf och aldrig anträffas sydligare än till Biscaya- 

 bugten, och 18 arter härstamma från sydligare trakter, t. ex. Medelhafvet och aldrig an- 

 träffas längre mot norr än polkretsen. 



»Sydfiskarne», som Möbius och Heincke benämna dem, komma alltid i senare hälften 

 af året från Juni till December, de flesta i September — Oktober. I början af året från 

 Februari till April har man ännu aldrig iakttagit en sydfisk i vestra Östersjön (en regel, 

 som enligt Danska zoologer äfven gäller för Kattegat, Sundet och Belterna). I Januari 

 har man undantagsvis en enda gång vid Eckernförde fångat en dylik fisk, Conger vulgaris, 



Alldeles motsatt är förhållandet med »nordfiskarne». Dessa ankomma tidigt under 

 årets första hälft. Såsom fiskar vanda vid kallt salt vatten finna dessa gäster från nor- 



1) Obs.! temperatur^ 6°,i. 



'•^) Se intendenten Tryboms berättelse öfver fisket i Halland 1888. Hallands Läns hushållningssällskaps 

 handlingar 1888, p. 3. 



3) Ber, d. Comm. z. Unters. d. Deutsche Meere 1877—1881 (II), p. 278. 



