14 



A. W. CRONANDER, OM YTSTRÖM OCH BOTTENSTRÖM I KATTEGATT. 



Beräkna vi för Motala ström, liksom vi förut gjort för Kattegatt, ström hastigheten 

 för olika djup, under antagande att ythastigheten är 10, så få vi: 





Ytan. 



Djup i meter: 



1 



2 



3 



4 



5 



6 



10.00 



10.08 



9.61 



8.84 



7.88 



6.26 



4.63 



För Kattegatt hafva vi förut erhållit vid ingående ström 





Ytan. 



Djup i meter: 



5 



10 



15 



20 



25 



30 



35 



40 



10.00 



10.27 



9.32 



7.50 



5.57 



4.50 



3.89 



3.39 



2.95 



Det torde väl svårligen kunna förnekas, att hafsströmmen här i sin rörelse visar 

 en omisskännlig analogi ined vattnets rörelser i en flod, och det torde därför kunna 

 antagas, att orsakerna till vattnets rörelser i haf och floder äro identiska och alltså 

 de stora hafsströmmarna ej kunna bero på att vinden genom sin friktion mot hafsytan 

 sätter denna i rörelse, hvilken rörelse sedan genom friktion mot underliggande vattenlager 

 försätter äfven dessa i rörelse. 



Af dessa strömundersökningar i Kattegatt hafva vi alltså funnit, liksom förut i 

 Öresund och Stora Balt, att de utgående och ingående ytströmmarna äro nivåströmmar, 

 så att, då utgående ytström visar sig från Östersjön, så måste Östersjöns nivå, åtminstone 

 i dess sydvästra del, stå högre än Nordsjöns, och då ingående ytström visar sig i Kattegatt, 

 så måste de närmaste delarna af Nordsjön, Skagerack och Kattegatt hafva högre nivå än 

 Östersjön. Östersjövattnet står ibland högre än Nordsjöns, ibland åter lägre. Det säger 

 sig själft, att om vinden ej utöfvade något inflytande på hafven, så måste det lättare vatten- 

 lagret i Östersjön hafva högre nivå än det tyngre saltvattnet för att kunna hålla detta i 

 jämvikt, men detta jämviktsläge rubbas ständigt genom de olika vindarna. 



Ytström och bottenström i Kattegatt. 



Vi hafva sett i det föregående, att ytström i Kattegatt ofta räcker till bottnen, hvar- 

 vid såväl Östersjövattnet som Nordsjövattnet föres mot Nordsjön; och ingående ytström 

 för äfven det mindre salta ytlagret såväl som det salta bottenlagret mot Östersjön. Detta 

 strider helt och hållet mot det hittills vanliga antagandet, att Östersjöns vattenmassor, 

 som på grund af sin låga salthalt och specifika vikt borde stå högre än Nordsjön, måste 

 rinna ut i detta haf, på samma sätt som en flod afbördar sitt vatten i hafvet, och att 

 därvid samtidigt en bottenström af salt vatten måste röra sig i motsatt riktning inåt mot 



