26 



A. W CRONANDER, OM YTSTRÖM OCH BOTTENSTRÖM I KATTEGATT. 



Det var afsedt, attt dessa observationer äfven skulle fortfara under sommaren, för 

 att kunna få en jämförelse med vinterhalfåret. Men den 20 augusti sprang linan af och 

 strömkorset förlorades. Emellertid finnes i tabell IX de erhållna resultaten för maj — 20 



augusti. 



Tabell IX. 



Maj 



Juni 



Juli 



Augusti . . . . 



Snmiua . . . . 

 Uträkiiadt i % 



I 



Utg. ström 



II 



Ing. ström 



III 



IT 



T 



TI 



Til 



VIII 



135 



37 



5 





5 



4 



4 



1 



96 



54 



6 



2 



10 



7 



3 



1 



76 



69 



13 



6 



7 



3 



5 



3 



35 



73 



3 



2 



4 



— 



1 



2 



332 



233 



27 



10 



26 



14 



13 



2 



50. 1 



352 



4.1 



1.5 



3.9 



2.1 



2.0 



re: 



Dessa 662 observationsserier visa, att äfven under sommaren går vanligen den ut- 

 gående strömmen ända till bottnen och omfattar både ytlager och det saltare bottenlagret. 

 I procent finnes under vinterhalfåret 50.6 utgående ström ända till bottnen och 50. i procent 

 under sommarhalfåret. Ingående ström ända till bottnen förekommer till 35.2 procent 

 under sommarhalfåret mot 42.2 procent under vinterhalfåret. Under sommarhalfåret före- 

 kommer 4.i procent utgående ström på ytan, som dock ej omfattar hela ytlagret, den når 

 nämligen ej ner till 5 meters djup, utan från 5 meter till bottnen finnes ingående ström, (III), i 1.5 

 procent fall finnes ingående ytström och utgående ström från 5 meter till bottnen (IV). I dessa fall 

 då en ytlig utgående eller ingående ström förekommer, är det ofta fallet, att lokalvinden 

 har samma riktning som ytströmmen, hvarföre häri torde sökas förklaringen till hafsytans 

 afvikande rörelse. I 3.9 procent fall bildar ytlagret (yt. — 10 — 15 meter) utgående ström, 

 hvarunder finnes en mäktig bottenström af saltare vatten (V), men ingående ytström 

 (yt. — 15 m.) och utgående bottenström förekommer i 2.i procent fall (VI). 



Vi hafva sett, att som regel går i Kattegat ytlager och bottenlager i gemensam 

 ström ut från Östersjön, eller inåt mot densamma, och mätningarna af hastigheten på 

 olika djup hafva visat, att dessa till bottnen nående strömmar omöjligen kunna bero på 

 den friktion vinden utöfvar på hafsytan. Den stora analogi dessa hafströmmar visa med 

 flodvattnets rörelse kan svårligen förklaras på annat sätt än att utgående östersjöström, 

 som går ända till botten, framkallas af vinduppdämmning i Östersjön, som dock i ringa 

 mån förstärkes af Östersjöns benägenhet att bilda utgående ström. Och den ingående 

 ytströmmen, som äfven når ända till bottnen, framkallas af vind uppdämning i Nordsjön, 

 Skagerack och Kattegatt, och denna ström försvagas knappast märkbart genom Östersjöns 

 högre medelnivå. Någon annan förklaring kan förf. ej gifva af det faktum att såväl i 

 Östersjön vid Svenska Björns fyrskepp som i Öresund och Belt och nu senast i Kattegat 

 vid Fladens fyrskepp utgående ytström från Östersjön och ingående ytström från Nordsjön 

 visa en sådan öfverensstämmelse sins emellan. Ett sådant antagande skulle äfven gifva 



