b W. LILLJEBOKG, SVENSKA ARTERNA AV FAMlLJEtf HARPAOTICIDAE. 



Caniliocarpan ininutwi FlSCHER: Beitr. zur Kemitii. der in d. Umgeg. von St. Petersburg sich findenden 



Cyclopiden; Bullet. d. naturforsch. Gesellsch. in Moscau, Bd. 24 (Abdr.), Pag. ' 



23, Tab. X, Fig. ;i9— 42. — 1851. 

 Canilwcamptns v W. LiLLJEBORG: De Crustaceis ex Ordinibus tribus: Cladocera, Ostracoda, Cojjc- 



poda, in Scania occurrentibus, pag. 145, tab. XIV, tig. 7 — 12; tab. XV, fig- 



13—17; tab. XVI, lig. 1—6. — 1853. (Ex parte.) 

 » staphylinus C. CLAUS: Die frei lebeuden Copepodeu, etc. Pag. 121, Taf. XII, Fig. 4 — 



14; Taf. XIII, Fig. 1, 3, 4. — 1863. 

 » minutus Brady: A Monograph of the free and semi-parasitic Copepoda of the British 



Islands, Vol. II, pag. 48, Pl. XLIV, tig. 1 — 17. — 1880. 

 » staphylinus Daday Jenö: Monographia Eucopepodorum liberorum in Himgaria hucusque 



repertorum, etc, pag. 281. — 1885. 

 » » J. RICHARD: Eecherches sur le systérae nerveux des Copépodes libres deau 



douce, etc, pag. 245, pl. VI, fig. 1. — 1891. 

 » »O. SCHMEIL: Deutschlauds freilebende Susswasser-Copepoden, II Teil: Har- 



pacticidffi, Pag. 17, Taf. I & Taf. III, Fig. 16—18. — 1893. 



Besh'. Honan. Hennes längd, utan inberäkning af stjertborsten, är omkring 

 0,8 — 1,06 raill. Dä kroppens segment icke äro utsträckta, såsom å tig. 1, tab. I, är kropps- 

 formen icke särdeles långsträckt, men naturligtvis mera smärt, då både hufvudbålens och 

 stjcrtens segment äro något utskjutna ur hvarandra. I förra fallet innehålles hufvudbålens 

 största bredd öfver bakre delen af l:sta hufvudbålseginentet omkring 4 och i senare fallet 

 väl 4 gånger i totallängden till stjertgrenarnes ändar, och i förra fallet är längden af 

 l:sta hufvudbålsegmentet ungefär lika med och i det senare något mindre än längden af 

 2:dra — 5:te hufvudbälsegmenten tillsamman. Af dessa segment är det 2:dra det längsta 

 och det 5:te det kortaste. Framtill har l:sta hufvudbålsegmentet ett kort och trubbigt 

 samt nedböjdt rostrum, som föga eller icke synes från djurets ryggsida, och bakom detta 

 ett rödaktigt öga. Stjerten, utan inberäkning af stjertborsten, är alltid betydligt kortare 

 än hufvudbålen. l:sta stjertsegmentet är föga smalare än det sista hufvudbålsegmentet, 

 och dess längd är ungefär lika med den af de 2:ne följande stjertsegmenten tillsamman. 

 Framom dess midt är ofvan å hvardera sidan en tvärrad af ytterst små taggar, antydande 

 gränsen mellan de båda segment, som med hvarandra sammansmält till bildande af det 

 samma. Stundom är denna gräns äfven antydd genom en helt grund intryckt linia å 

 sidokanten. A midten af detta segtnents undre sida eller obetydligt där framom är 

 genitalöppningen, vid hvilken spermatophoren fästes, belägen, och framom den, närmare 

 främre kanten, förefinnas ett par korta borst eller taggar. Sista stjertsegmentet (tig. 1 & 2) 

 är kortare och mindre än det närmast föregående, och det utmärker sig därigenom, att, 

 då det ses ofvanifrån, dess yttre kant vid yttre sidan af hvardera stjertgreriens bas ut- 

 löper i ett mer eller mindre spetsigt och vanligen något litet utåt riktadt utskott, hvari- 

 genom denna art skiljer sig från alla de andra. Analoperclet eller anallocket (tig. 2, a) 

 har sin bakre frie midtelkant starkt konvex och stundom mer och stundom mindre ut- 

 stående och bärande en rad af taggar, som stundom äro något gröfre och till antalet 

 färre (10 — 12) och stundom äro finare och talrikare; och denna midtelkant är å hvardera 

 sidan begränsad af en inskärning, utanför hvilken anallockets bakre kant fortsättas och 

 öfvergår i det nämnda utskottet vid hvardera stjertgrenens bas. Vid starkare förstoring 



