64 W. LILL.TEBORG, SVENSKA ARTER AP FAMILJEN HARPACTICIDAE. 



denna led i spetsen en tämligen lång tagg och 2:ne borst, af hvilka det yttre är något 

 kortare. Innergrenen är i synnerhet karakteristisk. Den är rudimentär och består af en 

 ytterst liten och lätt förbisedd led, som dock i sitt nedre inre hörn bär ett litet borst 

 och å spetsen för öfrigt ett långt och stort sådant. 



Fötterna af 5:te paret (fig. 22) äro äfven karakteristiska, såsom vanligt. De stöta 

 intill hvarandra, men äro vid basen föga distinkta från det 5:te hufvudbålsegmentet. 

 Deras l:sta led är mycket bred, men föga utstående, och bär i den vågformigt ojämne 

 kanten 4 likstora borst af medelmåttig längd. 2:dra leden är liten och af en irreguliär, 

 nästan rundad form och bär 5 kantborst, som inåt tilltaga i storlek, så att det innersta 

 är störst, ehuru af medelmåttig storlek. 



Färgen är smutsigt gråaktig eller ljust gråbrunaktig, och kroppsytan är sällan ren. 

 ögat är stort och lifligt rödt. — Aggsäcken är, såsom vanligt, enkel och räcker ej till 

 stjertens slut, och den träffas sällan. 



Hanen. — Hans längd, utan stjertborsten, är omkring 0,5 — 0,66 milL, allt eftersom 

 han är sammandragen eller utsträckt, och han är således af ungefär samme storlek som 

 honan. Såsom vanligt hos Cantliocampti, är han af en märkbart smärtare kroppsform, 

 och största bredden af hans l:sta hufvudbålsegraent innehålles nära 4 gånger i kropps- 

 längden, då kroppen är utsträckt. Stjertsegmentens antal är det samma som hos honan, 

 och proportionen dem emellan är äfven ungefär den samma. Liksom hos henne hafva 

 kroppssegmenten bakre kanten tandad. Analoperclet (fig. 23) är bakåt något smalare än 

 det hos henne. Stjertgrenarne (anf. fig.) äro något kortare än hennes och afvika betyd- 

 ligt från dem hos henne därigenom, att de å bakre änden hafva 2:ne stora apicalborst, 

 ehuru det yttre af dem är underkastadt märkbara vexlingar, och stundom är betydligt 

 mindre än det å det afbildade exemplaret. Borsten å de samma för öfrigt öfverensstärama 

 ungefär med dem hos honan. — Antennerna af l:sta paret hafva 4:de leden ganska starkt 

 uppsvälld och de sista lederna helt smala. — Fötterna af l:sta, 2:dra och 4:de paren likna 

 i det närmaste de samma hos honan, men de af 3:dje paret (fig. 24, den ena)> äro något 

 afvikande. Yttergrenens 3:dje led är af en oval form, och bär å yttre kanten och spetsen 

 sammanlagdt 4 taggar, som tilltaga i längd emot spetsen, så att den å denne är längst. 

 Innanför den bär spetsen ett långt borst, och å inre kanten närmare spetsen förefinnas 2:ne 

 långa sådana. Innergrenen med sitt utskott i spetsen räcker knappt till slutet af j^tter- 

 grenens 2:dra led. Dess l:sta led är störst, men bär endast å inre kanten några få cilier. 

 Dess 2:dra led bär i spetsen utåt ett tagglikt, tämligen kort utskott och innanför det ett 

 långt borst och ä inre sidan en mindre tagg samt å inre och yttre sidorna några få cilier. 

 — Fötterna af 5:te paret äro mycket mindre än de hos honan. De likna för öfrigt något 

 dessa, men hafva kortare, mera tagglika borst, och dessa synas å l:sta leden blott vara 

 3:ne, af hvilka det innersta är störst. ^) — Hans färg liknar den hos honan. 



Så vidt jag hittills erfarit det, är dess geografiska utbredning inom Sverige mycket 

 inskränkt, och inom något annat land är den, mig veterligen, icke funnen. Jag har endast 

 anträffat den på 2:ne ställen, nämligen på ett ställe i Mälarens fjärd Ekoln, på 4 —5 fam- 

 nars djup och dybotten, mellan den lilla ön Skärholmen och fastlandet, samt i hafvet 



1) Det hai' icke lyckats mig att tydligen få se dessa fötter. 



