70 W. LILLJEBORG, SVENSKA AKTER AF FAMILJEN HARPACTICIDAE. 



ligt skild, bär en gi"of, krökt och vid spetsen klufven tagg, liknande den hos honan, och 

 den 4:de, som äi* särdeles stor och uppsvälld, bär en stor och tjock sinnescylinder. En 

 dylik cylinder förefinnes äfven å spetsen af den sista leden, liksom hos honan. De äro 

 ej utrustade med så talrika borst som hennes. — Äfven fötterna af 5:te paret likna be- 

 tydligt dem hos honan, men äro med hvarandra sammanvuxna. Den inre fliken å l:sta 

 leden är bredare och kortare än den samma hos honan, och den bär å spetsen 2:ne, hennes 

 liknande, men något kortare borst. Borsten äro eljest i allmänhet föga kortare än de hos 

 henne, men det borstet, som sitter på sidan af 2:dra leden, är mindre än hennes. A 2:dra 

 leden är borstens antal det samma som hos henne. — Hans färg liknar den hos honan. 

 Den synes inom Sverige icke vara synnerligen sällsynt, men här är det alltid den 

 form eller varietet, som enligt 5chmeil, såsom redan ofvan är anfördt, utmärker sig genom 

 att vid spetsen af antennerna af l:sta paret hafva en så kallad sinnescylinder eller sinnes- 

 klubba. Den förekommer här både i färskt vatten och i hafvet ä sådana ställen, hvarest 

 vattnet icke är synnerligen salt. Uti färskt vatten har jag funnit den i Mälaren, dels i 

 dess fjärd Ekoln på 4 — 10 famnars djup och dels i närheten af Sigtuna, och i Sätunasjön 

 i Upland, ett par mil norr om Upsala, och någon gång i mindre vattensamlingar å Kungs- 

 ängen vid Upsala och äfven i Fyrisån. I Ekoln nära den så kallade Skärholmen har den 

 stundom uppträdt tämligen talrik, ehuru hanen alltid varit fåtalig. 1 hafvet har jag- 

 funnit den talrik i Stockholms skärgärd vid Furusund pä 3 — 24 famnars djup, och äfven 

 träffat den i Södertörns skärgård vid Dalarö på 6 — 8 famnars djup, och tagit den vid 

 stranden af Öresund vid Landskrona; och jag har erhållit den, tagen af Professor T. Tull- 

 berg och Statsgeologen H. Munthe på 50 famnars djup i hafvet vid Örnsköldsvik i Norr- 

 land. Den förekommer således sannolikt på de flesta ställen vid våra östra och södra 

 hafsstränder från norra Norrland ända ned till Öresund. Hafvet synes därför vara dess 

 ursprungliga hem, och i de Upländske insjöarne kan den därför betraktas såsom en relikt- 

 form, härstammande från den tid, då Upland, till stor del åtminstone, var öfversvämmadt 

 af hafvet. — Dess rörelser äro ej snabba, ehuru den snart visar sig å kanterne af vattnet 

 i en hvit tallrik, där man har den lefvande. Hanen fäster sig vid yngre, ännu icke fullt 

 utbildade honor på samma sätt vid basen af stjertens stora apicalborst som hanarne af 

 släktet Canthocamptus. Med afseende på dess bruk att fästa sig vid outbildade honor 

 öfverensstämmer den med Cyclops phaleratus och jimbriatus och arterna af släktet Harpac- 

 ticus, m. fl. 



