KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 36. N:0 6. 17 



Det jir endast med stor tvekan, som jag hänför några af de af mig funna exem- 

 plaren till denna art, hvilken mången gång kan vara svår att skilja från O. Beani^), som 

 emellertid har mera rhombiska och bredare småblad. Schimper anser O. Reglei stå nära 

 O. Bunburyanus Zigno (»trés-voisin du O. Bunhuryanus, si toutefois il ne lui est pas 

 identique»). Med afseende på de bornholmska exemplaren äro de lätta att skilja från 

 O. Bunhuryanus. 



Arten fanns på Bornholm först af Bartholin, som anser, att den därstädes är säll- 

 synt. På samma lokal, d. v. s. i Bagaas lerjärnsten, har jag anträffat en hel del exemplar. 

 Med den begränsning, som arten enligt min uppfattning bör hafva, anser jag den vara 

 den vanligaste af alla Otozamites-Si,xtern?i på Bornholm. Ar 1876 fann Nathorst arten på 

 samma ställe men i en rödbrun lerjärnsten. 



Utom Bornholm är den funnen endast vid Alengon och Pont-les-Moulins i Frankrike. 



Otozaniites Molinianus Zigno. 



Tafl. 3, Fig. 3—5; Tafl. 4, Fig. 7—10. 



1852. Otozamites MoUnianus; Zigno, Mem. ter. Giuras. Alp. Ven. Sid. 10 (citat). 



1868. » » Zigno, Alcune Cicad. foss. delle Alpi Venete. Sid. 13. Fig. 8. 



1872. » » Schimper, Traité. Vol. 2. Sid. 173. 



1875. Otozamites sp. (plantes jeunes); Saporta, Plantes Jurassiques. Tom. 2. Cycadées. Sid. 123. Tafl. 76, 



Fig. 3, 4. 

 1881. Otozamites (jeune plante); Renault, Cours de bot. fossile. Del 1. Sid. 59. Tafl. 6, Fig. 7. 

 1885. Otozamites Molinianus; Zigno, Flora foss. format, oolith. Vol. 2. Sid. 92. Tafl. 35, Fig. 1 — 3; 



Tafl. 36, Fig. 1—5. 

 1894. » obtusus; Bartholin, Nogle i den bornh. Juraform. forekommende Planteforsteninger. 2. Sid. 



93. Tafl. 2, Fig. 6, 6 a; Tafl. 3, Fig. 2, 2 a. 

 1902. » Beani; Möller, Bidrag till Bornholms fossila flora. Pteridofyter. Sid. 8, 16. 



Otozamites Molinianus är en af de största arterna inom gruppen med breda små- 

 blad. Hela blad har jag ej anträffat, men Zigno uppgifver, att de kunna uppnå en längd 

 af 30 och en bredd af 3 — 4 centimeter. Bladet är lancettlikt, med småbladen aftagande 

 i storlek mot båda ändar. Rachis, som täckes af bladöronen, är grof. På somliga ställen 

 kan man få se snedt ställda ärr af småbladen. Dessa sitta vanligen så tätt, att de med 

 sina kanter täcka hvarandra. Till formen äro småbladen bredt lancettlika, hastigt af- 

 trubbade mot såväl spetsen som basen. Schimper uppgifver deras längd till omkring 27 

 och deras bredd till 10 mm. De bornholmska exemplaren tyckas vara något mindre, i 

 det att småbladens längd hos dera vanligen är 21 och deras bredd 9 mm. Dock kunna 

 de vara betydligt mindre och påminna då om O. Beani, med hvilken art Bartholins figurer 

 tafl. 2, fig. 6, 6 a samt tafl. 3, fig. 2, 2 a äfven hafva stor likhet. Basen är snedt hjärt- 

 lik och den öfre basalfliken vanligen större än den undre. Nerverna äro talrika, med få 

 dikotomiska förgreningar, och löpa på samma sätt som hos öfriga bredbladiga Otoza- 

 m^ies-arter. 



^) Seward, Jurassic flora. 1. Tafl. 1, Fig. 3. 



K. Sv. Vet, Akad. Handl. Band 86. N:o 6. 



