KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. I5AND 36. N:0 6. 2.5 



1875. Pterophyllum tenuicaule; Phillips, Yorkshire Coast. Ed. 3. Sid. 227. Tafl. 7, Fig. 19. 



1880. Nilssonia ienuicauUs; Nathorst, Berättelse om en vetenskaplig resa till England. Sid. G8. 



1885. Pterophyllum tenuicaule; Zigno, Flora foss. format, oolith. Vol. 2. Sid. 20. 



1892. Nilssonia tenuicaulis ; Fox-Strangways, Tab. P'oss. Sid. 139 (citat). 

 1900. » mediana p. p.; Seward, Jurassic flora. 1. Sid. 227. 



Af arten hafva auträffat.s tvenne fragment, nämligen de nedre delarna af tvenne 

 blad. Rachis är myckel, smal, endast 3 mm. bred på den del, som saknar småblad. Små- 

 bladen äro jämnbreda, afrundade i spetsen. På ena stuffen finnas tvenne småblad, af 

 hvilka det ena dock redan under växtens lif blifvit något förkrympt. Nerverna äro ej 

 synnerligen skarpt framträdande. 



De funna fragmenten äro bevarade i en rödaktig, finkornig sandsten, som insamlats 

 vid Rönne år 1886 af G. C. von Schmalensée. Etiketten angifver ej, om de tagits i fast 

 klyft eller såsom löst block; det senare är det mest antagliga. Arten har beskrifvits 

 från undre ooliten vid Gristhorpe i Yorkshire, den enda lokal, utom Bornholm, där den 

 hittintills anträffats. 



Dictyozamites Oldham. 



Dictyozamites Johnstrupi Nathorst. 



Tafl. 5, Fig. 1, 2. 



1889. Dictyozamites Johnstrupi ; Nathorst, Dictyozamites de Bornholm. Sid. 96. Tafl. 5. 

 1894. » » Bartholin, Nogle 1 den bornh. .Juraform. forekommende Planteforsteninger. 2. 



Sid. 38. 



Bladet jämnbredt, lancettlikt, långsamt afsmalnande mot bas och spets. Rachis 

 ganska grof, täckt af småbladens basaldelar. Småbladen vanligen något bågböjda, lancett- 

 lika, afsmalnande mot spetsen, med bred, något snedt hjärtlik bas, hvars främre sida är 

 försedd med ett öra. Småbladets fästpunkt sitter något nedom basens midt. Bladner- 

 verna nätlikt förgrenade. 



Något helt blad har ej anträffats, men att döma af ett bladfragment om 12 cm. 

 längd, torde bladen nått minst dubbla längden. Småbladen sitta oftast så tätt, att kan- 

 terna täcka hvarandra. Deras form är, såsom redan Nathorst, till hvars afbildningar 

 hänvisas, framhållit, mycket växlande, oftast beroende af hvilken plats småbladet intar. 

 Vanligast äro de jämnbredt lancettlika, afsmalnande mot spetsen. Småbladen på öfre 

 delen af rachis äro smalare, på den nedre bredare; de nedersta kunna t. o. m. vara bredt 

 triangulära. De uppnå en längd af 25 och en bredd af 6 — 7 mm. De längsta nerv- 

 maskorna befinna sig i småbladets midt, de tätaste utåt kanterna. 



Af släktet Dictyozamites har hittills beskrifvits endast trenne arter från vidt skilda 

 trakter af jorden, nämligen från Ostindien D. indicus Feistmantel ^), från Japan D. grossi- 



'^) Feistmantel, Jurassic flora of the Rajmahal group. Sid. 122. Tafl. 46, Fig. 7, 8. — Jurassic flora 

 from Golopili. Sid. 180. Tafl. 2, Fig. 5, 6. — Ueber die Indischen Gycadeengattungen Ptilophyllum Morr. 

 und Dictyozamites Oldh. Sid. 18. Tafl. 4, Fig. 7, 7 a, 8; Tafl. 5, Fig.' 1—4; Tafl. 6. 



K. Sv. Vet. Aknd. Handl. Band 36. K:o 6. 4 



