KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. RAND. 36. N:0 6. 39 



Pityophyllum Nathorst. 



PityopLylliim Follini (Natliorst). 

 (Polia). 



Tafl. G, Fig. O, 7. 



■I ,.,;'! 

 187C. Sehisolepis Follini; Nathorst, Bidrag till Sveriges foss. flora. [l]. Sid. 58. Tafl. 14, Fig. 7—12; 



Tafl. 15, Fig. 3—12; Tafl. K., Fig. 2. 

 1878. » » Nathorst, Beitr. zur foss. Flora Schwedens. Sid. 28. Tafl. 14, Fig. 7—12; Tafl. 



15, Fig. 3—12; Tafl. 16, Fig. 2. 

 1884. » » Saporta, Plantes Jurassiques. Tora. 3. Sid. 507. Tafl. 194, Fig. 5—8. 



1890. » » Schimper und Schenk, Palseophytologie. Sid. 307. 



1892. » » Raciborski, Przyczynek. Sid. 10. Tafl. 2, Fig. 1, 20 a. 



Endast blad af arten hafva anträffats och sådana i stor mängd. De äro smala, 

 jämnbreda, framåt långsamt afsmalnande till en tydlig spets. Jag har mätt blad, som 

 oaktadt de ej varit fullständiga dock visat en längd af 65 mm. Nathorst har vid Pålsjö 

 funnit fragmentariska blad, som varit 78 ram. långa; bredden är omkring 1,5 mm. Bladet 

 genomdrages af en nerv, som mest framträder på undre sidan; på öfre sidan hafva barren 

 vid sidan af medelnerven en liten svag ränna, och det kan stundom se ut, som om de 

 hade flei'e fina parallella nerver. På andra exemplar synas tvärrynkor, hvilka äfven äro 

 ganska vanliga hos åtskilliga andra fossila barrträd. Rynkorna antagas af Nathorst hafva 

 uppstått vid fossilvandlingen. 



I den grågula lei^järnstenen vid Bagaa har jag anträffat en hel del blad, som stun- 

 dom ligga så tätt, att de täcka hela skiktytor. Några få exemplar har jag funnit i Vell- 

 engsbyleran. Arten beskrefs först från Pålsjö i Skåne; sedermera har den funnits i Polen. 



Pityophyllum angustifoliuni (Nathorst). 



Tafl. 5, Fig. 22, 23. 



1886. Taxites angustifolius; Nathorst, Floran vid Bjuf. 3. Sid. 109. Tafl. 22, Fig. 7—8. 



Bladen äro smala, jämnbreda, mot spetsen långsamt afsmalnande. Det längsta af 

 de funna bladfragmenten är 36 mm. långt och 2 mm. bredt. Bredden kan gå upp till 

 3 mm. Medelnerven är tydlig och vid sidan af densamma synas under föi'storingsglas 

 flera ytter.st fina strimmor, som löpa parallellt med densamma. Äfven hos denna art 

 synas små, fina tvärstrimmor. 



Någon annan skillnad än bladens bredd har jag ej kunnat finna mellan Pityophyllum 

 angustifolium och P. longifolium (Nath.). Det synes som om de bägge arterna ginge 

 öfver i hvarandra, ty i Vellengsbyleran har jag funnit exeujplar af hvarje bredd från 2 

 till 7 mm. Från P. Follini Nath. skiljes arten genom sin skarpare framträdande medel- 

 nerv och sin tjockare konsistens. 



Hjorth har anfört arten (Sid. 80. Tafl. 4, Fig. 25) från den rödgråa leran vid 

 Vellengsby och afbildat ett exemplar, där 7 blad ligga bredvid hvarandra. Dessa blad 



