40 HJALMAR MÖLLER, BORNHOLMS FOSSILA FLORA. GYMNOSPERMER. 



hafva dock endast en bredd af 1 mm., och jag håller snarast före, att åtminstone de af- 

 bildade exemplaren tillhöra Czehanowskia rigida Heer. Därpå tyder också det för- 

 hållandet, att bladen ligga tillsammans, såsom bladen hos Czekanowskia bruka, enär många 

 blad utgå från en dvärggi"en. Den verkliga Pityflphyllum augusti folium har jag dock an- 

 träffat i mängd vid Vellengsby i den gråa leran. Denna art är dock ej så vanlig där som 

 P. longifolium. 



Arten beskrefs först från Bjuf i Skåne, den hittills enda lokal utom Bornholm, 

 hvarifrån den är känd. 



Pityopliylliim longifoHuiu (Nathorst). 



Tafl. G, Fig. 9—11. 



187G. Cycadites'? longifolius; Nathorst, Bidrag till Sveriges foss. flora. [l]. Sid. 47. Tafl. 13, Fig. 1—3. 

 1878. » » Nathorst, Beitr. zur. foss. Flora Schwedens. Sid. 25. Tafl. 13, Fig. 1—3. 



> Taxites longifolius; Nathorst, Floran vid Höganäs och Helsingborg. Sid. 60. Höganäs yngre: Tafl. 2, 



Fig. 6, 7; Helsingborg: Tafl. 2, Fig. 11. 

 1894. » » Bartholin, Nogle i den bornh. Juraform. forekommende Planteforsteninger. 2. Sid. 



99. Tafl. 4, Fig. 5, 6. 

 1899. » » Hjorth, Vellengsbyleret. Sid. 79, Tafl. 4, Fig. 24. 



Af denna art har jag anträffat en hel del fragment, af hvilka det största är 80 mm. 

 långt. Nathorst har funnit sådana vid Pålsjö om 100 millimeters längd. Bladen äro 

 långa, jämnbredt lancettlika och så småningom afsmalnande mot båda ändar. Bredden 

 varierar ganska betydligt från 3 ända till 7 mm. på midten af bladet; vanligen är den 

 b mm. Exemplar, insamlade vid Hasle Kulvaji^k af Nathorst, mäta endast 2 ram. i bredd. 

 Medelnerven är tydlig och genomlöper hela bladet; den tyckes hafva varit framträdande 

 på undre sidan; öfre sidan har haft en liten ränna. Somliga exemplar hafva bladen för- 

 sedda med tvärgående, fina strimmor, hvilka Nathorst anser vara ett vid torkning upp- 

 kommet fenomen. På somliga blad finnes utfällning af svafvelkis. 



Jag har användt den af Nathorst föreslagna metoden att med namnet Pityophyllum 

 beteckna coniferblad, hvilka erini'a om bladen hos släktet Pinus, ehuru deras systematiska 

 plats för öfrigt är oviss. 



Bartholin anför arten från en svartaktig, skiffrig lera vid Hasle Kulverk, hvarifrån 

 den äfven finnes i Riksmuseets samlingar. Enligt Bartholin skall den äfven en gång ha 

 blifvit funnen i den hvita lei'an vid Bagaa. Vid Vellengsby har den blifvit tagen af Hjorth, 

 som säger, att den är en af Vensbjderans allmännaste fossil. SjiSlf har jag samlat den 

 på sistnämnda lokal såväl i den gråa leran som i den gulaktiga. Utom Bornholm är 

 arten förut känd från Pålsjö, Höganäs och Helsingborg. 



