4 G. KOLTHOFF, OM NORRA POLARTRAKTERNAS DAGGDJUR OCH FÅGLAR. 



ligare, som på västra och sydligaste Grönland knappast mer än tre arter ^) finnas, på 

 Spetsbergen två och på de mindre öarna endast en art, nämligen polarräfvcn. Detta för- 

 hållande beror därpå, att de djur, som förekomma inom Nordamerikas arktiska arkipelag, 

 relativt lätt kunnat sprida sig rundt Grönlands nordspets till nordöstra Grönland, medan 

 den isfyllda och af glaciärer omgifna Melville Bay utgjort ett hinder för deras utbredning 

 söderut till västra kusten. 



Det är för mig en kär plikt att här offentligt uttrycka min varmt kända tack- 

 samhetsskuld till framlidne professor A. E. Nordenskiöld, som gaf mig tillfälle att del- 

 taga i hans berömda expedition till Grönland 1883, till professor A. G. Nathorst, som 

 därigenom att jag fick deltaga i hans framgångsrika färd 1898 gaf mig så rikt tillfälle 

 till studier å Beeren Eiland, Spetsbergen och Kung Karls land, samt slutligen i synner- 

 ligen hög grad till konsul G. E. Broms, som genom sin storartade frikostighet satte mig 

 i stånd att företaga en egen expedition till Spetsbergen och nordöstra Grönland år 1900. 



Afven är det mig kärt att uttrycka min tacksamhet till professor T. Tullberg för 

 den hjälp och de många värdefulla råd han gifvit samt till professor F. A. Smitt och 

 docenten Einar Lönnberg. För den hjälpsamhet, hvarmed mina reskamrater under expe- 

 ditionerna alltid bistått mina forskningsföretag, är det mig äfven kärt att här uttrycka 

 min tacksamhet. 



^) Polarvargen, som åtminstone en gång blifvit funnen därstädes, synes numera ej förekomma där. 



