6 6. KOLTHOFF, OM NORRA POLARTRAKTERNAS DÄGGDJUR OCH FÅGLAR. 



böra behålla. Sedermera ha de blifvit sammanförda under Pallas' gamla namn för den 

 sibiriska Mus torquatus. 



De teckningar af tandbyggnaden på ett exemplar af den sibiriska lemmeln från 

 Labrador, som af bildas af Gerrit S. Miller j:r, ^) äro något olika såväl den sibiriska som 

 den grönländska, men likna påfallande mest den sistnämnde. En annan teckning af tän- 

 derna på en amerikansk lemmel meddelas af Daniel Giraud Elliot ^), och äfven denna 

 teckning är afvikande från de af mig undersökta exemplaren från Sibirien och liknar mer 

 den grönländska lemmeln. 



WiNGE ^), som haft ett rikt material af den grönländska lemmeln, säger, att det 

 varit honom omöjligt att upptäcka någon konstant skillnad mellan denne och exemplar 

 från det nordligaste Amerikas fastland. Han säger äfven: »Fuldkommen overensstem-" 

 melse vise Underkjaeberne ogsaa med jordfundne Underkjasber fra Europa, fra Nord- 

 Tyskland og Mähren.» Denna likhet mellan i Europa funna underkäkar och sådana från 

 Grönland är märklig nog, då det synes mig, att just underkäken företer en bestämd skillnad 

 mellan den grönländska lemmeln och den sibiriska Dicrost. torquatus (Pall.) (se be- 

 skrifningen). 



Den amerikanska Dicrost. hudsonius (Pall.) skulle således, enligt nämnde forskares 

 åsikt, vara identisk med den grönländska. Märkligare är det, att W. Peters *) funnit det 

 af Germania-expeditionen från Grönland hemförda exemplaret fullkomligt öfverensstäm- 

 mande med den sibiriska. Han hade dock endast ett exemplar till sitt förfogande, och 

 med ett så ringa material synes det mig i detta fall rätt vanskligt att draga några be- 

 stämda slutsatser. 



Då jag under 1900 års expedition till nordöstra Grönland var i tillfälle att noga 

 pndersöka denna lemmel och ett material på omkring 100 exemplar, dels i skinn, dels i 

 sprit och dels lefvande, hemfördes och några af de sistnämnda i två år höllos lefvande 

 och fortplantade sig i fångenskap, är jag i tillfälle att lämna såväl beskrifning af djurets 

 olika dräkter som en nogojrann redogörelse för dess lefnadssätt. 



Beslcrifning . Gammal hane, fångad vid Maekenziebukten på östra Grönland den 

 l:sta augusti 1900. Längd från nosspetsen till svansroten 152 mm. Längd ai hufvudet 

 35 mm. Ytterörat, som ligger fullkomligt doldt i fallen, är mycket litet, smalt och nästan 

 naket, dess höjd från hjässan är 5 mm. Den ovalt runda öronöppningen är 3V2 mm. 

 lång i vertikal riktning. Bakfotens längd från hälen till mellersta klons spets 20 mm. 

 Längd , af framfotens längsta klo 9 mm. Bakfotens längsta klo 5 mm. Morrhåren dels 

 svarta dels hvita, långa, de längsta ända till 31 mm. Färgen är ofvan askgrå med svarta 

 hårspetsar ^). Vid öronen finnes rostbrun inblandning, och djurets sidor äro närmast 

 buken rostbruna med skarp gränsskillnad från de grå öfre kroppsdelarna. Buken är hvit- 

 akfig, underkäken, fötterna och svansen gråaktigt hvita, klorna hvita eller ljust hqrn- 



'- ^) North American Fauna No. 12, p. 38. ' ': 



^) Syn. of the Mammals of North America and the Adjacent Seas, p. 210. 

 ^) Grönlands Pattedyr 1902, p. 383. 

 *) Die Zweite Deutsche Nordpolarfahrt, p. 163. 



'•') Dicrostonyx torquatus är i sommardräkten till färgen mycket olika, öfvorvägande rödaktig, hvilket 

 äfven framgår af MiDDBNDORPFS beskrifning (Middendorffs Sibirische Reise, p. 89). 



å 



