KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 36. N:0 9. 1\ 



färgade. Färgen varierar så till vida, att några få exemplar ha mer eller mindre antyd- 

 ning till ett svart band längs ryggen samt buken ljust ;rostbrun. Könen äro lika till 

 såväl storlek som färg. Storleken hos ett tjugutal uppmätta äldre exemplar varierade i 

 längd från 125 mm. till det ofvan angifna måttet. 



Vinterdräkten, sådan den anlades i fångenskap, varierade från nästan rent silfver- 

 hvitt till Ijusgrått eller gulhvitt. Hos ett exemplar med en stor gulaktig fläck på främre 

 delen af ryggen, hos andra med en stor gulbrun fläck på framryggen och en liknande på 

 bakryggen. Hos ett nästan hvitt exemplar märkes en svag blåaktig anstrykning, som är 

 särskildt märkbar på sidorna. Till två tredjedelar af hårens längd är fallen svartgrå med 

 hvita hårspetsar, hvilka bilda den hvitaktiga vinterdräkten. Morrhåren äro hvita. 



De nyfödda nakna ungarna voro köttfärgade. Redan då de voro två dagar gamla, 

 började de anlägga en mycket fin enfärgad mörkgrå hårbeklädnad med undre kropps- 

 delarna något ljusare. Vid 14 dagars ålder fingo de ögon och förändrade färg så till 

 vida, att ett mer eller mindre tydligt svart band längs ryggen bildades. Vid omkring 

 två månaders ålder \oro ungarna ännu något mindre än de äldre djuren och började då 

 aflägga ungdräkten. Vid 2V2 till 3 månaders ålder voro de nästan fullväxta och hade 

 anlagt det äldre djurets sommardräkt. 



Kraniet skiljer sig föga från Dicrost. torquatus. Det är af samma längd som hos 

 denne, men något bredare, beroende därpå att okbågarna äro mer utstående. Dess längd 

 är hos det utväxta djuret 31 mm. Bredden öfver okbågarna 21 mm. Bredden öfver 

 öronöppningarna 15 mm. Foramen magnum, som hos Dicrost. torquatus är rundt, är 

 här ovalt i vertikal riktning, uppåt afsmalnande, och foramen infraorbitale är något större 

 än hos sistnämnda art. De upphöjda sidokanterna på pannbenet beröra hvarandra (hos 

 äldre djur) eller äro ringa åtskilda (hos yngre djur). På Dicrost. torquatus äro de mer 

 åtskilda. Den bakre näsöppningen mellan fossa pterygoidea är smal, IV2 — 2 mm. bred, 

 under det den hos Dicrost. torquatus är nära 2^/2 — 3 mm. bred. Processus angularis på 

 underkäken, som är mindre, visar konstant olikhet, som hos de äldsta individerna är mycket 

 tydlig. Den är hos Dicrost. hudsonius var. groenl. jämförelsevis smalare, afsmalnande 

 från basen, med yttre kanten jämnt konvex, under det att den hos Dicrost. torquatus är 

 bredare, bredast på midten, med ytire kanten bildande en mer eller mindre tydlig 

 vinkel. (Se nedanstående figurer.) 



Dicrost. hudsouius Dicrost. torquatus 



var. groenlaudicus. fr. Sibirien. 



Fig. 1. • 



Till tandbyggnaden skiljer sig denna lemmel från den sibiriska Dicrost. torquatus 

 hufvudsakligast därigenom, att emalj slyngorna äro gröfre och mindre tillspetsade. Den 

 innersta slyngan på inre tanden i öfre käken är liksidig och hjärtformig (se nedanstående 

 figur). Som figurerna visa, varierar denna inre slynga något hos Dicrost. torquatus, under 



