KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 36. N:0 9. 9 



Grönland slemmeln eller lämningar efter honom anträffades på alla af mig under 

 1900 års expedition besökta lokaler i östra Grönland. Talrikast var han på låglandet 

 innanför Mackenziebukten, där nära ett hundi-atal exemplar fångades. Han fanns äfven 

 tämligen talrikt kring Myskoxf jorden, och hans gångar och bon iakttogos på låglandet 

 vid Kap Franklin och nära stranden på Sabineön. 



De fynd af denna lemmel, som förut blifvit gjorda, utvisa, att han finnes vid 

 Scoresbys sund och så långt norr därom, som kusten är känd. ^) Han synes ingenstädes 

 förekomma i stor mängd, men att han i likhet med andra små gnagare uppträder peri- 

 odiskt, synes bevisas däraf, att äfven den danska expeditionen år 1900 erhöll honom i 

 större antal, under det att Nathorst föregående år — 1899 — påträffade endast ett exem- 

 plar, och de få individer, som blifvit tillvaratagna af föregående expeditioner, tala för att 

 han varit fåtalig. 



Den grönländska lemmeln påträffades endast på låglanden, i dalgångarna och lägst 

 ned på fjällsluttningarna. Uppe på fjällplatåerna eller på bergen, äfven där vegetationen 

 var rik, syntes ej spår efter honom. ^) 



På låglandet vid Mackenziebukten syntes hans gångar i jorden på alla vattenfria 

 ställen, och där uppgräfdes och undersöktes en mängd af dessa gångar. Det visade sig 

 här, att gångarna voro af två slag, af hvilka den ena gången, som var bostad för hona 

 och ungar, var omsorgsfullare gräfd och innehöll ett af gräs byggdt bo. I de andra 

 enklare gångarna bodde enstaka hanar, och där påträffades ej något bo. Honornas bo- 

 städer utgjordes af en horisontal gång, hvars båda ändar mynnade ut i det fria. Endast 

 den ena af gångens mynningar var utvidgad, mycket nedtrampad och syntes vara be- 

 gagnad uteslutande till ut- och ingång. Denna hufvudgång, som varierade i längd från 

 en till tre meter, var i midten utvidgad, och där anträffades det af fint, söndergnagdt 

 gräs byggda boet. Detta bo, som var klotrundt till formen, öfvertäckt och försedt med 

 tvenne ingångar (någon gång endast med en ingång), var af 12 — 15 cm. diameter. ^) 



Från utvidgningen, i hvilken boet var beläget, gick en sidogång af V2 — 1 meters 

 längd eller stundom något mera och som ej mynnade ut i det fria. Längst in var denna 

 sidogång utvidgad till ett ovalt rum af ända till 20 cm. bredd. I detta rum, och endast 

 där, anträffades djurets exkrementer, stundom i sådan mängd, att rummet var nästan fullt 

 däraf. I midten var sidogången mer eller mindre utvidgad, och i denna utvidgning, där 

 intet bo fanns, påträffades vid några tillfällen en kull halfväxta ungar, under det sam- 

 tidigt alltid en kull små blinda ungar funnos i det yttre, byggda boet. Det visade sig 



Då emellertid djuren anlade fullständig vinterdrägt, synes detta knappt möjligt, sä mycket mer som man känner, 

 att klobildningar på djur i fångenskap pläga utveckla sig i ännu högre grad, då de ej kunna slitas. 



^) Se vidare om dess utbredning i WiNGE: Grönlands Pattedyr, p. 382. 



^) Se dock Winge: Grönlands Pattedyr, p. 382. 



^) Märkliga äro Bays uppgifter (Meddelelser om Grönland 1894, p. 15), att han funnit lemlarnas bon 

 byggda af myskosull blandad med gräs. Ehuru myskoxull låg kringströdd på marken i mängd, där jag gräfde 

 upp ett stort antal bon, fann jag ej spär af sådan i boen. Bays uppgift om att mycken spillning efter djuren 

 fanns i dess ofvan jord trampade gängar strider äfven mot mina iakttagelser. Den syntes mig skilja sig frän 

 Myodes lemmus däri, att den lämnade sä ovanligt litet spillning ofvan jord. Möjligen har Bay träffat på en 

 lokal, där djuren någon tid funnits i mycket stor mängd. 



K. Sv. Vet, Akad. Handl. Band 36. N:o 9. 3 



