14 G. KOLTHOFF, OM NOERA POLAETRAKTERNAS DÄGGDJUR OCH FÅGLAR. 



fjorden, var så ljust gråhvit till färgen, att den på afstånd lyste hvit. De nyfödda un- 

 garna lära dock enligt Rhoads och Winge vara mörka. 



Grönlandsharen, eller åtminstone lämningar efter honom, anträffades på alla af mig 

 besökta lokaler längs västra kusten upp till norr om Kap York, där den var allmän. 

 Längs denna kust går han, som bekant, ännu längre mot norr. 



På nordöstra Grönland fann jag den allmän på fjällsluttningarna innanför Kap Broer 

 Ruys samt vid Myskoxf jorden, och den finnes där helt säkert utbredd utefter hela kusten. 

 Nästan hvar man varit i land på östra Grönland, ha harar omtalats vara iakttagna. 

 Winge ^) uppräknar äfven en mängd lokaler, där den anträffats, och säger, att den finnes 

 längs alla Grönlands kuster. 



Haren anträffades på östra Grönland aldrig på låglandet, men blef talrikare ju 

 längre man vandrade upp för fjällsluttningarna, och han fanns äfven uppe på fjäll platåerna. 

 Han lefver där af de förkrympta växterna, och det är lätt att förstå, hvarföre han, som 

 kändt är, fått sina framtänder mer utstående än vår hare. Han begagnar dem mer till 

 att från marken upplocka och afbita små plantor än till afgnagande af barken på träd 

 och kvistar såsom de europeiska hararna. 



Canis occidentalis Richardson, var. allbus, Sab. 



Ehuru Winge ^) ej upptager den på Grönland funna polarvargen som skild art, 

 utan kallar den Canis lupus L., har jag dock velat skilja den af flera skäl. Redan till 

 det yttre är han så pass olik vår varg och äfven den amerikanska, att det synes mig, att 

 Sabine har rätt, när han upptar den som en varietet af den amerikanska vargen och kallar 

 den Canis occidentalis var. albus. Då nu den amerikanska Canis occidentalis skiljes från 

 gamla världens varg, och den grönländska vargen väl invandrat från Amerika, torde det 

 vara rätt att skilja dem. 



Sedan gammalt har bland eskimåerna på västra Grönland gått en sägen, att där 

 lefde ett hemskt odjur, som de kallade Amarok. Amarok lär betyda varg, och då ingen 

 sådan från Grönland var känd, förmodade man, att detta djur existerade endast i infö- 

 dingarnes sagor och fantasi. Emellertid blef år 1869 en hvit varg verkligen funnen vid 

 Umanak (ungefär 71° n. br.) på västra Grönland, men sedan hörde man under många år 

 ej talas om vargar därifrån. 



När jag under Nordenskiölds expedition 1883 norr om Kap York (ungefär 76° 

 n. br.) företog en 8 — 10 km. lång vandring in åt land, fann jag på en glaciär lämningar 

 efter en af rofdjur nyligen tagen och delvis uppäten eller kanske bortburen ren. Att en 

 del af renen var bortburen var tämligen tydligt, då endast en mängd blod och hår funnos 

 kvar på platsen. Rofdjuren hade trampat i det flytande blodet och lämnat en mängd 

 blodiga aftryck af sina fötter kvar på isen. Dessa spår voro absolut lika vargspår, och 

 visade, att djuren varit två, ett större och ett mindre. 



1) L. c. 



2) L. c. p. 396. 



