KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 36. N:0 9. 17 



Ursus maritimus L. 



Isbjörnen, eller spår efter denne, ha under mina resor på norra polarhafvet träffats 

 nästan öfver allt där polar-is funnits. Flera björnar anträffades i Baffins Bay 1883. 

 Särdeles allmän var isbjörnen på Kung Karls land, där en hel del före vår ankomst blifvit 

 skjutna af en tysk expedition. Då hafvet kring Kung Karls land under mitt besök där 

 med Nathoksts expedition 1898 var fritt från is, och inga salar till följd däraf uppehöllo 

 sig vid kusten, hade björnarna endast vegetabilisk föda att tillgå. Ett rikt gräsbevuxet 

 fält på södra sidan om Johnsens bei'g var äfven alldeles nedtrampadt och delvis afbetadt 

 af björnar. I magen på tvenne där fällda exemplar fanns endast gräs och andra växt- 

 ämnen. Alla björnexkrementer, som där anträffades, innehöllo också uteslutande osmält 

 gräs. ^) Malmgren omtalar ett liknande fynd, som gjorts af Nordenskiöld och Torell 

 på Spetsbergen, och Nordenskiöld omtalar, i samband med omnämnandet af en af Théel 

 1875 vid Dicksons hamn skjuten björn, hvars mage och tarmkanal endast innehöll gräs, 

 att fångstmännen kalla dessa gamla gräsätande björnar »landkonge». '") 



På Kung Karls land visade det sig, att björnarna hade för vana att söka sina hvilo- 

 ställen på öfversta kanten af de stora snöfält, som vanligen betäckte bergssluttningarna 

 ända upp till bergplatåns rand. Där funnos nämligen en mängd björnhålor i snön. De 

 flesta af dessa hålor voro endast märken efter björnar, som legat ringslagna i snön, men 

 ofta sågos äfven sådana, som voro gräfda djupt ned, och som påtagligen voro begagnade 

 för någon längre hvila. ^) 



Under 1900 års färd genom polar-isen mellan Spetsbergen och Grönland visade det 

 sig, att isbjörnen mest uppehöll sig på de stora, ofta oöfverskådliga isflaken. Där såg 

 man ofta hans spår, och där hade han riklig tillgång på föda i den därstädes talrikt före- 

 kommande vikaresälen (Phoca foetida Muller). 



Såsom Malmgren antager *) är isbjörnens egentliga hem vid och i närheten af de 

 utaf polar-is omslutna kusterna af polarländerna. Härifrån företager han dock vidsträckta 

 ströftåg, och enstaka individer hafva träffats flera hundra kilometer från närmaste land. 

 Under min färd mellan Spetsbergen och Grönland iakttogos ofta björnspår på de stora 

 isflaken midt ute i hafvet. 



Tricliechus rosmarus L. 



Under 1883 års seglats längs Grönlands västkust iakttogos några få hvalrossar, som 

 i det fullständigt isfria hafvet lågo sofvande, flytande i vattenytan. De lågo alla på 



1) Se Nathorst: Tvä somrar i Norra Ishafvet. Första delen, p. 270. 



^) A. E. Nordenskiöld, Redogörelse för en expedition till mynningen af Jenissej och Sibirien år 1875, 

 44. Bihang till K. Vet.-Akad. Handl. Bd 4, N:o 1. Se äfven Vegas färd. I, p. 137 och 181. 

 ä) Se Nathorst, 1. c, p. 242. 



*) Öfversikt af Kongl. Vetenskapsakademiens förhandlingar 1863, p. 128. 

 K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 36. N:o 9. 3 



