22 G. KOLTIIOFF, OM NORRA POLARTRAKTERNAS DÄGGDJUR OOH FÅGLAR. 



Mina undersökningar visade, att storsalen vid Spetsbergen och Grönland lifnär sig 

 företrädesvis af sådana kräftdjur, som lefva vid hafvets botten. Man finner häraf för- 

 klaringen på, att man aldrig träffar denna sälart, där hafvet är djupt. Han var dock 

 allmän utanför Grönlands östra kust, där djupet var 200 meter, och då där fällda exem- 

 plar hade nyligen förtärda bottenkrustaceer i magsäcken, synes han kunna gå till bottnen 

 och fiska på ett sådant djup. 



De flesta af mig undersökta exemplar, som blifvit skjutna uppe på isen, ha haft 

 magsäcken fullkomligt tom. I några funnos skallämningar af större decapoder (Hyas), 

 och ett vid Spetsbergen den 4 juli 1900 fälldt äldre exemplar hade magsäcken nästan 

 fylld af den därstädes allmänna bottenräkan, Sclerocrangon boreas. Andra hade förtärt 

 diverse bottenkrustaceer, och vid ett tillfälle anträffades i magsäcken en mindre bläckfisk 

 och en större hafsraask. 



Cystophora cristata (Erxleben). 



Af våra arktiska säldjur torde klappmytsen vara det, hvars lefnadssätt man hittills 

 minst känt till. Mina iakttagelser ha visat, att han är ett rent pelagiskt djur, hvars 

 hem är den yttre iskanten i det djupa polarhafvet. Själf har jag aldrig träffat den under 

 land eller inne i fjordarna, hvarken vid Grönland eller vid Spetsbergen. 



Det uppgifves från Grönland, att den vid tvenne olika årstider närmar sig land, 

 nämligen i april eller tidigare, vid det sydvästliga Grönland i maj och juni, då den skulle 

 vara åtföljd af sina ungar, samt i augusti. ^) Förmodligen förklaras dessa vandringar i 

 april — ^juni däraf, att en del klappmytsar drifva med isen vårtiden och då komma nära 

 land där hafvet är djupt. Man känner således, att han stundom vårtiden i stort antal 

 kommer till mynningen af Davis sund och ned mot kusten af Labrador, där Packard 

 uppgifver, att den ej är sällsynt under vårtiden. ~) 



Uppgifterna om dess regelbundna vandringar till eller mot Grönlands kuster under 

 augusti månad synas mig tvifvelaktiga, då jag under tvenne besök där under denna årstid 

 ej sett någon enda klappmyts. 



Klappmytsai-nas förekomst i dessa trakter tyckes mig kunna förklai-as däi'af, att djuren 

 längs Grönlands ostkust drifva med isen och blifva samlade, där isbandet blir smalt 

 utanför landets sydöstra kust. Jag tror, att de klappmytsar, som besöka Grönlands syd- 

 västra kust, ditkomma denna väg, och att arten är sällsynt längre mot norden väster om 

 Grönland. Att den dock är funnen ända uppe i Melvillebukten framgår af Winges upp- 

 gifter. Jag såg den ingenstädes väster om Grönland, ehuru vi under 1883 års expedition 

 uppehöUo oss länge bland isen i Baffinshafvet. Att den emellertid fångas i ej ringa antal 

 af eskimåerna på Sydgrönland, framgår af Winges uppgifter °) samt däraf, att jag ej så 

 sällan fann lämningar af kranier, som tillhört denna art, kring eskimåernas bostäder. 



1) WiNGE, Grönlands Pattedyr, p. 448. 



^) List of Vertebrates observed at Okak, Labrador, Proceed. of Boston Society of Natural History, 1866. 

 VoL X, p. 271. 



3) L. c, p. 460. • 



