26 G. KOLTHOFF, OM NORRA POLARTRAKTERNAS DÄGGDJUR OCH FÅGLAR. 



skyddande vinterull, analog med niyskoxens. Denna vinterullanläggning, som torde vara 

 märklig nog hos ett hjortdjur, bör närmare undersökas på djur, som fällas vinter- 

 tiden. 



På Kung Karls land vittnade gamla, här och där kringströdda renhorn om att renar 

 förr i tiden funnits där. Ar 1872 sköts en ovanligt stor renoxe på Kung Karls ö af 

 fångstmannen N. Johnsen, och Hemming Andreasen fällde 1889 tre renar på Svenska 

 Förlandet. ^) Sedan dess hafva troligen inga renar förekommit på Kung Karls land. Då 

 detta land torde vara alltför litet för en stående renstam, synes det mig sannolikt, att 

 djuren vandrat dit öfver isen från Spetsbergen. 



Ovibos moscliatus Zimmerman. 



Under mitt besök på östra Grönland år 1900 iakttogs myskoxen, så snart vi kommo 

 under land på södra sidan om Hold With Hope, där en hel hjord betade långt uppe på 

 fjällsluttningen. Den 1 augusti, då första utfärden gjordes in åt land på östra sidan 

 från Mackenziebukten, iakttogos 40 myskoxar, hvaribland endast två kalfvar. Bland en 

 hjord på 25 djur fanns ingen kalf. Då äfven på långt afstånd hjordar iakttogos uppe 

 på bergssluttningar väster om Mackenziebukten, kan man säga, att myskoxen i denna trakt 

 förekom i stort antal. 



Talrikast träffades myskoxen på fjällsluttningarna och i dalgångarna vid Myskox- 

 fjorden. Under inseglingen genom nämnda fjord iakttogos omkring 70 myskoxar på 

 södra sidan om fjorden. Bland dessa funnos 16 kalfvar. På långt afstånd sågos dessutom 

 några hjordar på fjordens norra sida. Då det under min vistelse vid Myskoxfjorden 

 visade sig, att myskoxhjordarna vandrade till och ifrån de dalgångar, som mellan fjällen 

 sträcka sig in åt landet, kan m5rskoxstammen kring denna fjord helt säkert betraktas som 

 betydligt stor. 



Under en färd in åt land vid Kap Franklin iakttogos endast tvenne myskoxar. På 

 Sabineön, där Nathorst föregående år skjutit en ensam inyskoxtjur, och där danskarna 

 kort före mitt besök lära fällt en tjur, en ko och en kviga, syntes ej några sådana djur. 



Myskoxen uppehöll sig mest uppe på fjällsluttningarna och i högre belägna dal- 

 gångar. På det stora låglandet mellan Mackenziebukten och Myskoxfjorden anträffades 

 den ej, hvilket var så mycket märkligare, som vegetationen där flerstädes var jämföi'else- 

 vis rik. En mängd äldre spår vittnade dock om, att djuren stundom besöka låglandet. 

 Om detta inträffar under vissa årstider eller endast under djurens vandringar från en 

 trakt till en annan, är svårt att säga. 



Myskoxarna anträffades vanligen i hjordar af från 3 till 25 djur, hvilka åtföljdes 

 af en eller två tjurar samt en eller högst två kalfvar. Gamla tjurar träffades ofta en- 

 samma eller två, tre tillsammans, och jag gjorde den iakttagelsen, att dessa tjurar, som 

 skilt sig från hjordarna, i regel voro äldre djur än de som åtföljde dessa. Flere sådana 

 enstaka tjurar, som fälldes, hade mycket grofva horn med mer eller mindre slitna spetsar. 



^) Se Nathorst, Tvä somrar i Norra Ishafvet, I, p. 251. 



