KONGL. SV. VET. AKADEMIENS IlANDLINGAK. BAND 36. N:0 9. 29 



Som bekant har den engelske zoologen R. Lydekkek särskilt den grönländska mysk- 

 oxen som en egen underart med namnet Wardi. 



Allén, som beskrifvit Ovibos Wardi Lydekker, ^) skiljer denna på grund af olikhet 

 i färgen, hornbildningen och klöfvarna. Hvad färgen beträffar, så visa Allens figurer 

 påtagligen, att den amerikanska myskoxen är mörkare och saknar den hvita fläcken i 

 pannan. Den ljusa sadelfläcken på ryggen är mindre och synes vara belägen längre bakåt. 

 Afven benen, som på den grönländska äro hvitaktiga, äro på nämnda figur af den ame- 

 rikanska mörkare, och bakbenen synas vara nästan svarta. Afven hvad beträffar horn- 

 bildningen i pannan synes en skiljaktighet förefinnas däruti, att den hos den grönländska 

 myskoxen ej har så stark utbredning nedåt pannan och bakåt nacken. 



Den uppställda karaktären på klöfvarna åter synes mig vara mindre hållbar och 

 kan bero på klöfvarnas mer eller mindre starka slitning. Allens figur af fotens undersida 

 på den amerikanska myskoxen, ") jämförd med den liknande figuren af den grönländska, 

 visar, att klöfvarna äro mindre slitna. Figuren är oriktigt återgifven, då klöfvarna blifvit 

 för mycket åtskilda och därföre te sig som om foten vore mycket bred. På några af de 

 utaf mig hemförda myskoxarna från Grönland, som ha mindi'e starkt slitna klöfvar, gå 

 dessas spetsar i kors öfver hvarandra, hvarigenom foten blir mindre bred. Som Lönnberg 

 redan framhållit, ^) är den transversella diametern af fotens undersida något längre än den 

 longitudinella. 



Af Allens uppsats blir man emellertid på det klara, med att den grönländska 

 myskoxen verkligen skiljer sig från den amerikanska och bör kunna betraktas som en 

 egen ras. 



Balaena mysticetus L. 



Bland de många hvalar, som iakttagits under mina färder på Ishafvet, har jag 

 endast en gäng med full säkerhet sett denna art öster om Grönland, nämligen ett exem- 

 plar inne bland isen nordväst från Jan Mayen den 25 juli 1900. Väster om Grönland 

 sågos ofta hvalar, likaså i närheten af Jan Mayen, men de voro sällan så nära, att jag 

 med säkerhet vågade bestämma dem till arten. Under seglatsen mellan Norge och Spets- 

 bergen iakttogos flere gånger bardhvalar. Däremot har jag ej iakttagit några bardhvalar 

 vid Spetsbergen, där dock så mycket gamla läraningar efter dessa djur vittna om deras 

 talrikhet i äldre tider. 



Hyperoodon diodon (La Cepéde). 



Näbbhvalen har jag endast en gång med full säkerhet iakttagit i Ishafvet, nämligen 

 ett exemplar i hafvet mellan Island och Grönland den 7 september 1883. 



^) The rausk-oxen of Arctic Amerika and Greenland (Bulletin of tlie American Museum of Natural History, 

 vol. 14, Newyork 1901). 

 2) 1. c., p. 77. 

 S) 1. c., p. 694. 



