46 G. KOLTliOFF, OM NORRA POLARTRAKTERNAS DÄGGDJUR OCH FÅGLAR. 



städes på västra Grönland. Däremot var den mycket allmän på nordöstra Grönland. På 

 sumpiga ställen å låglandet vid Mackenziebukten fann jag omkring 30 par bosatta i början 

 af augusti månad 1900. Dessa hade den 1 och 2 augusti flygfärdiga eller nästan 

 flygfärdiga ungar. I de flesta fall anträffades båda könen hos ungaTna, men honan flög 

 vanligen därifrån, när jag närmade mig. Hanen däremot flög ängsligt fram och åter i 

 en halfcirkel kring den plats, där ungarna hade dolt sig, och satte sig mellan hvarje gång 

 han flög förbi mig. Han lät härunder oupphörligt höra sitt vanliga läte. Vid flere till- 

 fällen träffades kullar af 4 ungar utan att deras föräldrar syntes till. Dessa hade tydligen 

 redan lämnat ungarna och häckplatsen. Ett par iakttogs, som påtagligen ännu hade små 

 ungar. Båda fåglarna släpade sig nämligen fram på marken med hängande vingar, så 

 som vadare endast göra, när de hafva späda ungar. Oaktadt det flitigaste sökande, 

 lyckades det dock ej att finna ungarna, och det var tydligt, att fåglarna aflägsnade sig 

 mer och mer från dessa. Denna iakttagelse var intressant därföre, att min förut uttalade 

 förraodan, att båda könen, i motsats till så många andra vadare, hjälpas åt med vården 

 om ungarna, bekräftades. Denna min förmodan grundades på de gamla fåglarnas ut- 

 seende under höstflyttningen och därpå, att båda könen ha lika mycket slitna ligg- 

 fläckar. 



Redan den 10 augusti hade nästan alla gamla fåglar flyttat från häckplatsen. Bland 

 omkring 40 stycken, som iakttogos på nära håll, fanns ingen äldre fågel. Den 17 aug. 

 sågos 2 gamla fåglar och många ungfåglar vid Myskoxfjorden. Den 24 aug. sågs ett stort 

 antal ungar på stranden vid Kap Franklin, men ej .någon äldre fågel. Den 25 aug. sträckte 

 ungfåglar i stor mängd längs stranden vid Mackenziebukten, och 30 sådana fälldes. Några 

 äldre fåglar kunde ej upptäckas. Det är således påtagligt, att de äldre fåglarna flytta 

 bort före de unga, hvilket äfven stämmer öfverens med mina på Öland under höstflytt- 

 ningen gjorda iakttagelser.^) Det framgår äfven af dessa mina undersökningar, att de 

 gamla fåglarna lämna häckplatsen, så snart ungarna äro fullt flygfärdiga. 



På Spetsbergen, där denna fågel endast ett par gånger förr blifvit iakttagen, näm- 

 ligen af KuKENTiiAL och Walter vid sydöstra Spetsbergen, samt under Conwayexpeditiouen 

 af Trevor-Battye på Amsterdamön, funno vi den först på Lilla Förlandsön, där ett exem- 

 plar sågs den 27 juni 1900, och ett, troligen detsamma, fälldes följande dag. Det 

 fällda exemplaret var en äldre hane med starkt svällda testes. Då emellertid ingen 

 hona, oaktadt flitigt sökande, kunde upptäckas, får man antaga, att fågeln hade förirrat 

 sig dit. 



Den 1 juli 1900 sägs ett annat exemplar på södra stranden af Kings Bay på Spets- 

 bergen. Detta exemplar höll sig kvar där tvenne dagar. 



Phalaropus fulicarius (L.). 



Denna vackra simsnäppa, som af Winge uppgifves som allmänt häckande på nord- 

 västra Grönland norr om 68°, sågs af mig på västra Grönland endast ute i Davis Strait, 



^) Kolthoff: Zur Ilerbstwaudcrung der Nordiscliea Sumpfvögel iiber dic lusel Öland. 1 Festskrift för 

 Lilljcborg. Upsala 1899, p. 121. 



