KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 36. N:0 9. 49 



Färöarna., anträffades aldrig någon hona på häckplatsen, sedan hanarna, börjat rufva, eller 

 sedan ungarna blifvit kläckta. 



På östra Grönland synes den ej gå upp norr om Scoresby sund, där, enligt Winge, 

 ett par blifvit funna på Danmarks ö den 27 juni 1892. Hvarken Nathokst eller jag 

 funno den vid Kejsar Frans Josefs fjord eller norr därom. 



På Spetsbergen, där den förut ej var funnen, fälldes en gammal hane under mitt 

 besök i Coal Bay, Isfjorden, den 23 juni 1900. Den uppehöll sig vid västra sti^anden af 

 bayen, där den i sällskap med några Ph. fulicarius sam omkring på vattnet. Den hade 

 påtagligen ej fortplantat sig. Exemplaret förvaras på Zool. Riksmuseet i Stockholm. 



Numenius phoeopus L. 



Denna art synes vara mycket sällsynt på Grönland. Jag såg den ej, hvarken vid 

 västra eller östra kusten, men hörde dess välkända lockton på en liten ö utanför Tasiusak, 

 norr om Upernivik, den 1 augusti 1883. 



På Jan Mayen är småspofven iakttagen af den österrikiska expeditionen, och två 

 exemplar fälldes därstädes af Nathoests expedition 1899. 



På Spetsbergen, där fågeln förut ej var funnen lefvande, såg jag ett ensamt in- 

 divid den 4 juli 1900, som utanför Amsterdamön flög förbi fartyget och styrde kosan 

 mot land. 



Enligt Cock ^) har ett exemplar blifvit funnet dödt på Axelson vid mynningen till 

 Van Mijens Bay. 



Af den tyska expeditionen under Lerner anträffades ett dödt utmagradt exemplar 

 på Beeren Eiland.^) 



Anser bracliyrliynclius Baill. 



Fågelkännarnas allmänna åsikt om denna gås synes vara, att den bör betraktas som 

 en lokalvarietet af Anser fiibalis Latii. [= A. segetum (Gm el)]. Med kännedom därom, att 

 Anser fabalis uppträder i något skilda former på från hvarandra långt aflägsna lokaler, 

 såsom i Skandinavien, på Island och Novaja Semlja, ligger äfven ett sådant antagande 

 nära till hands. 



Redan Yarrel ^) ansåg Anser brachyrhynchus dock som skild art, och häri instäm- 

 mer Selys Longchamps *) och äfven Schlegel, som kallar den »eine Nebenart». '') Dessa 

 forskare synas dock, i likhet med Malmgren och andra, som ej velat erkänna den som 

 art, endast ha fäst sig vid yttre karaktärer, särskildt vid näbbets form och färg samt vid 

 benens färg. Skelettet har hittills, mig veterligen, aldrig blifvit undersökt. 



*) Zoologist 1882, p. 24. Notes of a Naturalist on the West Coast of Spitsbergen. 

 ^) Fauna arctica, p. 69. 

 3) A History of British Birds, p. 158. 

 • '') Naumannia, 1855, p. 262. 

 ^) Naumannia, 1855, p. 254. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 36. N:o 9. 7 



