KONGL. SV. VET. AKADEMIENS IIANDLINGAE. BAND 



36. 



n:o 



51 



Af dessa raått framgår den betydliga skillnaden och tlfveti det, att skelettet hos 

 Ans. brachyrhynchus ej till alla delar är en ren förminskning af Anser fabalis, utan 

 att vissa delar däraf äro ungefär lika stora som bos deima eller nästan större, t. ex. höjden 

 af ci'ista sterni jämförd med bröstbenets längd, under det andra delar, t. ex. kraniet, äro 

 så betydligt mycket mindre. 



Största skillnaden har jag funnit på kraniet. Näbbryggen mellan näsöppningarna 

 är betydligt kortare och bredare. Näsöppningen, som hos Ans. brachyrh. är ungefär lika 

 hög som hos A. fabalis, är omkring en tredjedel kortare. Underkäkens yttre ledyta, 

 som hos A. fabalis är något uppåtböjd, är här svagt nedböjd. Det långa, bakåtriktade 

 utskottet på underkäken (processus jnandibularis posterior) är långt och smalt, sabel- 

 formigt böjdt uppåt. Dess längd är 13 — 14,5 mm., bredd på midten knappt 2,5 mm. 



Underkäke af Anser brachyrhj^ncUus ef fid. Sedd fr. vänstra sidan. 



Fiff. 7. 



Underkäke af Anser fabalis ^ ad. Sedd fr. vänstra sidan. 



Fiff. 8. 



Samma utskott hos A. fabalis är bredt och kort, längd 11 — 12 mm., bredd på midten 5 

 mm. (Se vidstående figur). 



Den nedre delen af ossa lacrymalia är mycket mindre och af en annan form än 

 hos, A. fabalis, och i dess undre framkant finnes ett tydligt utskott, som saknas hos 

 A. fabalis. Nyckelbenets nedre ledyta är betydligt mer konkav än hos A. fabalis, och 

 såväl detta ben som clavicula och scapula äro af betydligt smärtare byggnad. Bröst- 

 benet, som hos det här beskrifna skelettet af Ans. brachyrhynchus är relativt bredai-e 

 än hos A. fabalis, varierar mycket till sin bredd hos de af mig undersökta exemplaren. 

 Cristan är dock, i förhållande till längden, betydligt högre. Bäckenet, som varierar mycket 

 till längd, är baktill och upptill mindre hoptryckt, och dess främre del är mer böjd 

 (konvex). 



Huruvida de här angifna karaktärerna visa sig fullt konstanta, om man får ett 

 ännu större jämförelsematerial, får framtiden afgöra. För min del anser jag, att de båda 

 gässen böra skiljas som arter. 



Nykläckta dunungar, som togos på Spetsbergen den 7 juli 1898, hade följande ut- 

 seende och storlek: Längd 180 — 195 mm. Näbbet 14,5 — 15 mm. Ryggen och hufvudet 



