52 G. KOLTHOFF, OM NORRA POLARTRAKTERNAS DÄGGDJUR OCH FÅGLAR. 



ofvan samt vingarna framtill olivgröna. Pannan, hufvudets sidor, halsen, vingens bakkant 

 och undre kroppsdelarna saffransgula. Näbbet gråbrunt med gulaktig spets, fötterna 

 mörkgrå. En af de tre erhållna ungarna hade tarsen framtill och äfven tårna på öfre 

 sidan delvis klädda med styft dun. 



Den på östra Grönland förekommande kortnäbbade gåsen synes skilja sig något från 

 den, som finnes på Spetsbergen. Då jag emellertid på Grönland erhöll endast en gammal 

 hane och 15 unga fåglar, är materialet alltför litet, för att jag med bestämdhet skall 

 kunna yttra mig därom. Näbbet på den på Grönland erhållna gamla hanen är något 

 längre och smärtare. Längd 52,5 mm., ^) höjd öfvei' näsborrarnas framkant 14 mm., öfver 

 deras bakkant 19,5 mm., vid näbbroten 27 mm. Näbbet var äfven mörkare till färgen. 

 Då jag ej har något skelett af den grönländska gåsen, kan jag här ej afgöra, huruvida 

 den skiljer sig nämnvärdt från den, som finnes på Spetsbergen. 



Äfven till sitt uppträdande och lefnadssätt skiljer sig A. brachyrhynchus något från 

 den skandinaviska A. fabalis. Hennes läte, såväl locktonen som varningslätet och skriet, 

 när hon är samlad i flock, är för den öfvade iakttagaren lätt nog att skilja. Då A. 

 fabalis i regel för äggläggningen söker lågt belägna, med täta snår bevuxna lokaler och 

 först i sällskap med ungarna beger sig upp på fjällplatåerna, väljer A. brachyrhynchus 

 höga fjällsluttningar och strandvallar för sitt bo. 



På östra Grönland träffade jag denna gås under 1900 års expedition i stor mängd 

 inne i Myskoxfjorden, där de ofvan näranda 15 stycken, 14 flygfärdiga ungfåglar och en 

 gammal hane, fälldes den 17 aug. Flera kullar hade där vanligen slagit sig tillsaramans 

 och träffades i flockar på 20 — 50 stycken dels i små insjöar uppe bland bergen och dels 

 på fjordstranden. Senare träffades stora flockar på låglandet vid Mackenziebukten den 

 25 aug., där en ung fågel blef skjuten. Winge ") nämner, att ett par exemplar af denna 

 gås af de danska expeditionerna blifvit hemförda frän Scoresbys sund, där hon häckade. 

 Hon fanns i det inre af Hurry Inlet, företrädesvis kring några smärre insjöar, i stort 

 antal af Nathorsts expedition 1899. På västra Grönland är hon ej funnen. 



På Spetsbergen är denna gås mycket allmän och synes finnas i alla fjordarna på 

 västkusten. Vi funno den i Recherche Bay under Nathorsts expedition 1898 häckande i 

 en mindre koloni högt uppe på mossbevuxna afsatser i en fjällsluttning. Den 7 juli hade 

 gässen där nykläckta ungar. Den iakttogs samma år talrik i van Keulen Bay och på 

 Axelsöarna vid mynningen af van Mijens Bay, där den helt säkert häckade i fjällslutt- 

 ningarna på båda sidor om fjorden. Samma år såg jag den äfven flyga fram och åter 

 öfver Storfjorden. 



Sedan de gamla fåglarna börjat fälla sina vingpennor i början af juli månad, slogo 

 de sig tillsammans i stora, täta flockar på 30 — 50 stycken eller flera. Sådana flockar 

 sågos såväl i Belsund som i stor mängd på det sumpiga näset väster om Kap Boheman i 

 Isfjorden den 19 juli. 



•') Winge (Grönlands fugle, p. 115) uppgilVer näbbets längd pä 2 från östra Grönland erhållna exemplar 

 till 43 och 46 mm., men han nämner ej könet och ej heller, om det är gamla fåglar. Hans mått på vingen, 

 380 — 410 mm., tyda på unga fåglar och öfvereusstämma med måtten på vingens längd hos de af mig erhållna 

 ungfåglarna. 



2) L. c. . 



