KONGL. SV. VKT. AKADEMIENS HANDLINGAR. BANI; 36. N:(» 9. 59 



stora ejderkolonier funnos inne i Sofias hamn innanför Aulaitsiviktjorden. Han var allmän 

 ännu norr om Kap York. 



På östra Grönland såg jag ingenstädes ejdern i stort antal. Endast på Hvalrossön 

 fann jag några få par häckande, och tvenne bon med halfrufvade ligg aiiträftades där den 

 4 aug. 1900. I Kejsar Frans Josefs fjord och vid kusten däromkring synes ejdern vara 

 sällsynt. Jag fann den ej där, och Nathokst, soin under sin expedition reste så vida 

 omkring i nämnda fjords alla förgreningar, säger i sin bok, Två somrar i Norra Ishafvet, 

 II d., p. 285: »En ejder, som vi här iakttogo, ansågs som något märkvärdigt, ty det var 

 länge sedan vi sett någon sådan.» Detta var i Sofias sund. Natiioest talar endast en 

 gång till om iakttagna ejdrar i och omkring nämnda tjord, och han säger då, att det ej 

 kunde bestämmas, h vilken art det var. 



Däremot talar Nathorst om ejdrar i mängd af båda arterna söder om Sabineön, 

 där äfven jag fann denna art tämligen vanlig, ehuru ej häckande i kolonier. 



Vid Jan Mayen säg jag en tiock af 10 gamla ejderhanar sträcka längs stranden 

 den 24 juli 1900. 



Ingenstädes på de af mig besökta polarländerna förekommer ejdern i så stor mängd 

 som på Spetsbergen. Han häckar där i täta kolonier på nästan alla låga, mossbevuxna 

 holmar, såväl ute vid kusten som långt inne i de djupa fjordarna. Genom att räkna 

 ejderbona på en viss areal af den större Förlandsön sökte jag uppskatta deras antal och 

 kom till det resultat, att omkring 5 — 6,000 bon med ågg funnos på ön. Häraf framgår, 

 att man sannolikt ej kan uppskatta det antal ejdrar, som häcka endast på dessa båda små 

 öar, till mindre än omkring 10,000 par, och troligen var antalet mycket större. 



Jag var på dessa öar i tillfälle att iakttaga ejderhonornas ifver att förskaffa sig 'ågg 

 från sina grannar, och många honor hade ända till 10 'Agg, hvaribland jag vid flera till- 

 fällen äfven fann prutgåsägg. Agg lågo flerestädes i mängd kringströdda på marken, och 

 när en hona hade förlorat sina egna ägg, eller när dessa togos i anspråk af en annan 

 hona, såg jag henne i hast med näbbet krafsa till sig några ägg och börja rufva. ^) En 

 del ejderbon voro riktigt väl och fast byggda af mossa, och jag såg sådana, som voro 

 byggda på snödrifvor, dit fågeln burit upp en mängd mossa. På en liten steril holme, 

 där mossa saknades, hade ejderhonorna i brist på annat byggnadsmaterial på ett synner- 

 ligen vackert sätt byggt sina bon af små stenflisor, hvilka voro riktigt konstfärdigt ord- 

 nade i och omkring boet. 



Anmärkningsvärdt är, att ejderhanen på Spetsbergen och annorstädes i polarländerna 

 stannar hos sin rufvande hona till kort innan ungarna utkläckas. Vid Sveriges kuster 

 öfverger han honan i regel, så snart denna börjat rufningen. 



På Beeren Eiland häckade ejdern mycket fåtaligt. Vid Nordhamnen på en liten 

 holme fann jag den 19 juli en hona, som rufvade 7 friska 'ågg. Detta bo var beläget 

 endast några meter ifrån 3 bon med ägg af Larus glaucus. I en liten insjö midt inne 

 i landet såg jag på en af grön mossa beklädd holme ett sällskap ejdrar, som troligen 

 häckade där. Swenander ^) omtalar äfven, att han funnit honor med ungar vid in- 

 sjöarna. 



^) Se vidare om en ejderhouas märkliga beteende vid boet: Kolthoff, Ur djurens lif, II d., p. 505, 

 ^) L, c, 



