60 G. KOLTHOFF, OM NORKA POLARTRAKTERNAS DÄGGDJtJH OCH FÅGLAR. 



Afven på. Kung Karls land häckade ejdern, ehuru mycket fåtalig. Vid stranden af 

 Kung Karls ö säg jag den 10 aug. 1898 en hona med tre nykläckta ungar. Fyra ejdrar 

 sågos vid Svenska förlandet den 4 aug. och 9 vid Kap Weissenfels den 8 aug., hvaraf 

 en blef skjuten. 



x4fven vid kusten af Giles' land sågs en flock ejdrar sträcka öfver hafvet den 19 

 aug. Vid Karl Xll:s ö fanns den häckande. 



Det är knappt troligt, att ejdern så långt mot norden som vid Spetsbergen anlägger 

 fullständig sommardräkt. Jag sökte förgäfves efter hanar i denna dräkt, men fann endast 

 sådana, som till hälften anlagt den mörka sommardräkten. Den 26 aug. 1898 fälldes en 

 tvårig ung hane, som delvis hade anlagt sommardräkt. Såväl denne som en samtidigt 

 fälld hona hade fällt vingpennorna och samtliga vingtäckfjädrar. 



Angående polarländernas ejders skiljaktighet från den vid Sveriges kuster häckande 

 ejdern, har jag förgäfves sökt att finna så stora olikheter, att den kan betraktas som 

 skild form. Mina undersökningar ha lämnat ungefär samma i"esultat som Winge kommit 

 till med de jämförelser han gjort mellan den grönländska ejdern och den danska. ^) Det 

 enda, man kan säga, är, att ejdern synes bli mindre ju längre man kommer mot norden. 

 Den vid Norges ishafskust synes mig, hvad storleken beträffar, vara en mellanform mellan 

 den, som finnes på Spetsbergen, och den, som häckar i Östersjön. Jag har dock haft allt- 

 för litet material af ejdrar från norra Norge för att med bestämdhet kunna uttala mig i 

 denna fråga. Ett 20-tal af mig uppmätta spetsbergsejdrar hade följande längd: 



ef, längd varierande mellan 580 och 600 mm. 



?, » » » 570 » 590 » 



En från Gi'önland erhållen högst märkvärdig ejder torde här förtjäna en särskild 

 redogörelse. Det är nämligen en gammal fågel, som delvis bär den gamle hanens och 

 delvis den gamla honans dräkt, men ej nog härmed, han bär äfven spår af Somateria 

 spcctabilis <f , och en del fjädrar likna ingendera af dessa fåglars dräkt. 



Näbbet med dess fjädergränser liknar nästan fullkomligt Somat. mollissima, hona, 

 men är något smalare, särskildt mot spetsen, och näbbnageln är betydligt mer tillspetsad. 

 Hufvudet är ofvan svart med ett bredt längsgående gråaktigt band längs midten af hjässan. 

 Hufvudets sidor, strupen och hakan äro hvita med svarta fläckar och något litet brun 

 inblandning. Dessa svarta fläckar uppkomma däraf, att en del af de hvita fjädrarna ha 

 svarta spetsar. På strupen finns en svag, men tydlig antydning till den V-formiga svarta 

 fläck, som återfinnes hos Somat. spectabilis & och hos Somat. V-nigrum &. Ryggen fram- 

 till är grå, stötande i brunt med ett inre Ijusbrunt och ett yttre svart tvärband samt 

 brunt bräm i spetsen på hvarje fjäder. Bakryggen och öfvergumpen äro svartbruna med 

 otydliga svarta tvärband. Vingpennorna äro svartbruna, de mellersta armpennorna i 

 spetsen smalt kantade med hvitt, de innersta böjda nedåt, alldeles som hos Somat. spec- 

 tabilis &. Skulderfjädrarna äro svarta med breda, mörkt bruna bräm. De långa fjädrarna 

 under vingen äro rent hvita, och midt under vingen finns ett hvitt band. För öfrigt äro 

 alla undre vingtäckfjädrar brunaktigt grå. Bröstet är framtill blandadt med bruna och 



^) WiNGB, Urönlands fugle, p. 94, 



