KONGL. SV. VET. AKADEMEENS HANDLINGAK. BAND 36. N:0 9. 63 



längre mot väster, aftog den i antal, och de individer, som sågos eller fälldes på längre 

 afstånd från land, voro mest nngfåglar, som ännu helt eller delvis hade det svarta brämet 

 kvar på stjärten. De flesta gamla fåglar, som anträffades på detta långa afstånd från 

 land, buro ännu delvis vinterdräkt, och ej något af de fällda exemplaren hade fortplantat 

 sig det året. Denna iakttagelse visar, att kryckjan under häckningstiden ger sig ut på 

 färder ända till 100 — 120 minuter från land, men att de individer, som uppehålla sig 

 längre ut i Iiafvet, äro dels yngre fåglar, ännu ej fortplantningsskickliga, och dels gamla, 

 som af en eller annan anledning ej fortplanta sig. Det visade sig äfven, att de gamla 

 fåglar, som ej fortplanta sig, icke anlägga fullständig sommardräkt. 



CoLLETT uppgifver, att kryckjan i Norge lägger två till tre ägg i kullen. Denna 

 uppgift är så mycket märkligare som jag på Färöarna ej lyckades finna någon enda kull 

 med mer än 2 ägg. Pä Beeren Eiland undersökte jag den 14 juni 1898 40 bon, af 

 hvilka 37 innehöllo 2 starkt rufvade ägg eller 2 ungar, hvilka i några bon voro så stora, 

 att vingpennorna redan började växa ut. I 3 bon fanns endast ett ägg. Den 15 juni 

 undersöktes åter omkring 40 — 50 bon, af hvilka ett innehöll 3 'Agg, alla de andra 2 'ågg 

 eller ungar. ^) Detta är bland flera hundra kullar den enda gången jag funnit en kull 

 med 3 'ågg. 



På Beeren Eiland matade kryckjorna sina ungar hufvudsakligast med räkor. Ehuru 

 jag ett par timmars tid satt uppe i Kryckjefjället och iakttog de gamla fåglarna, som 

 buro mat till ungarna, såg jag ej några föra med sig fisk. Äfven alla ungar, som under- 

 söktes, hade endast förtärt räkor eller andra små ytkrustaceer. Däremot såg jag vid flera 

 tillfällen på Kung Karls land kryckjorna bära små polartorskar (Gadus saida) till sina 

 ungar. Vid ett tillfälle såg jag en kryckja fånga en polartorsk af mer än 200 mm. 

 längd, hvilken fisk kom mig till godo, då fågeln släppte den på stranden. 



An märkningsvärd t är, att kryckjan lägger sina ägg vid mycket olika årstid. När 

 en del på Beeren Eiland i medio af juni hade mer än halfvuxna ungar, sågos hundrade- 

 tals kryckjor, som ännu byggde pä sina bon och som oupphörligt komino flygande från 

 det inre af landet bärande mossa till bobyggnad i näbbet. 



Kryckjorna synas älska att bada i färskt vatten. De flögo på ofvannämnda ö i 

 stora skaror in för att bada i insjöarna. Under förmodan, att de där sökte födoämnen, 

 nedsköt jag flera för att undersöka detta, men fann endast lämningar af hafskrustaceer i 

 deras magsäckar. 



"&■- 



Pagophila eburnea (Phipps.). 



Vid västra Grönland träffades ismasen endast uppe bland drifisen i Baffinshafvet, 

 där han tycktes åtfölja de isbjörnar, som anträffades. Han sågs ingenstädes i stort antal 

 väster om Grönland. Vid sydöstra Grönland iakttogos under 1883 års expedition några 

 få exemplar flyga öfver isen mellan lat. 64° — 66°. På nordöstra Grönland åter sågs ej 



') Märklig är således uppgiften i Fauna arctica, p. 74. Där nppgifves nämligen, att Lernerexpeditionens 

 deltagare pä Beeren Eiland funno 3 — 4 ägg i denna fågels bon. Swenandee, som anmärker denna uppgift 

 och antager, att det är ett tr}'ckfel, har endast funnit 1 — 2 ägg i kullarna (Beiträge zur Fauna der Bären- 

 Insel., p. 18). 



