68 



allmän på alla af mig besökta lokaler, och han fanns talrikt inne i Myskoxfjorden. Han 

 häckade allmänt på Jan Mayen, och några få sågos flyga vid kusten af Hope Eiland. I 

 mycket stort antal häckade han på Beeren Eiland. Öfverallt på Spetsbergen är han all- 

 män, och han häckade, ehuru fåtaligt, äfven på Kung Karls land. Han fanns häckande på 

 Karl XII:s ö, men däremot sågs han ej på Giles' land. 



Under färden öfver det isuppfyllda hafvet mellan Spetsbergen och Grönland var han 

 allmän till ungefär 0°30' västl. longit. Längre mot väster blef han så sällsynt, att endast 

 några få yngre individer sågos mellan lat. 74° — 76° samt 0°30'- — 3° västl. longit. Väster 

 därom blef han åter vanligare, och gamla fåglar började uppträda, när vi närmade oss 

 Jan Mayen och Grönland. 



På västi'a Grönland träffade jag denna art i små kolonier i branta bergväggar, ofta 

 dock så låga, att bona utan större svårighet kunde nås. På Jan Mayen häckade den dels 

 i små sällskap, dels spridd. Vanligen hade den byggt sina bon fullkomligt oåtkomliga 

 på toppen af från den branta stranden skilda klippelare. På Beeren Eiland häckade den 

 lågt ned i de branta bergen eller på toppen af lösslitna klippblock och klippholmar. På 

 östra sidan af ön hade små kolonier byggt sina bon på gräs eller mossbevuxna kullar under 

 det höga fjället Mount Misery eller på stenraset under den branta bergväggen, som utgör själfva 

 stranden på norra sidan af ön. Här hade de flesta nykläckta ungar vid mitt besök den 

 18 juni. Under de höga branta och ofta öfverhängande bergväggarna på Beeren Eilands 

 södra sida fann jag den 13 juni bo med ägg såväl på den låga sandstranden under berget 

 som djupt inne i bottnen på några grottor. Dessa af hafvet urhålkade grottor, som 

 sträckte sig 20 — 50 m. in i berget, afsmalnade inåt. De voro i nivå med den sandiga 

 stranden där utanför, och deras botten bestod af fin sand. Längst in i det dunkla hörnet 

 af hvar och en af dessa grottor hade ett par af denna måsart byggt sitt stora bo af grön 

 mossa och rufvade där sina ägg. På grottans sidor, på små bergafsatser, häckade Rissa 

 tindactyla och Fulmarus glacialis i mängd. 



På ett par små, helt låga holmar utanför södra kusten af ön fann jag äfven flere 

 bon med starkt rufvade ägg. Dessa bon voro vackert byggda af små jordtorfvor och 

 mossa. Med dessa jordtorfvor hade ofta från det inre af ön följt blommor, och dessa 

 hade vuxit upp på bonas kanter. Sålunda blomstrade på yttre kanten af ett bo en hel 

 krans af Saxifraga oppositifolia. 



På Spetsbergen vid Prins Charles förlands västra kust fann jag ett bo med 2 ny- 

 lagda ägg af denna art, hvilket var byggdt ofvanpå en stor snödrifva. De märkligaste 

 bona af denna måsart fann jag dock den 8 augusti 1898 på Kung Karls land. Där på 

 det sterila Kap Weissenfels å Svenska förlandet hade måsarne på den steniga marken byggt 

 sina bon af sten.^) Ett sådant bo, som jag undersökte, var byggdt af små runda stenar. 

 Boets upphöjda kanter voro 100 — 120 mm. höga, byggda af stenar af ett dufäggs storlek- 

 Inuti var det skålformiga boet nästan konstnärligt stensatt med helt små, runda stenar, 

 och det var så jämnt och glatt, att ej en ojämnhet fanns. Växtämnen, hvaraf denna fågel 

 i regel bygger sitt bo, saknades här alldeles. Skal af kläckta ägg i och bredvid boet 

 visade, att ungar blifvit kläckta där. Dessa flögo nu omkring i de gamla måsarnas sällskap. 



^) Se liknande fall om ejderns bobyggnad. 



