KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 36. N:0 9. 71 



I Fauna arctica, p. 76, har denna art blifvit oriktigt uppstillld under ruimn af Lestris 

 crepidata (Banks). 



Lestris parasitica (L.)^) 



= Lestris crepidata (BANKS). 



Denna art anträffades af mig häckande på västra Grönland endast på ett lågland 

 vid stranden af en älf mellan Atanekerdluk och Sarkak. Den sågs för öfrigt vid Egedes- 

 minde, i Diskobukten m. fl. st., men ej norr om Disko. 



På östra Grönland synes den vara sällsynt. Jag fann under min resa endast ett 

 par, hvilka vid Mackenziebukten hade tvenne helt små ungar den 2 juli. Nathorst såg 

 den endast en gång vid kusten. Winge känner den ej från östra Grönland. 



På Spetsbergen är denna art mycket allmän, jag såg den där dagligen på alla af 

 mig besökta lokaler, såväl på land som öfver hafvet ända upp till Karl XIIis ö. 



På Beeren Eiland häckade den talrikt, vid kusten af Hope Eiland sågos flere exem- 

 plar under Antarctics färd kring denna ö den 22 juni 1898. 



På Kung Karls land häckade den tämligen talrikt, särskildt på Kung Karls ö. Af 

 de, som fälldes där, tillhörde två exemjjlar den mörka formen. 



Äfven på Giles' land fanns den. Flere sågos vid kusten, och ett par kommo in på 

 land flygande emot mig. Möjligen häckar den där. Alla, som sågos vid Giles land, 

 tillhörde den ljusare varieteten. Vid Spetsbergen åter fann jag vid flere tillfällen äfven 

 den mörka, ehuru den ljusa är mycket öfvervägande. 



Denna labb, »tjufjon», som han kallas af fångstmännen, är på Spetsbergen en verk- 

 lig plågoande för ejdrarna, och de ejderägg han årligen förstör därstädes äro säkert hundra- 

 tusental. 



När Nathorst och jag med några kamrater för oväder blefvo tvungna att ligga 

 öfver på den lilla Edersön i Belsund på Spetsbergen den 28 juni, sågo vi till vår för- 

 argelse, att tjufjon angrep och förstörde hvartenda ejderbo, som lämnades af ejderhonan. 

 En stor mängd bon blefvo sålunda plundrade, då vi ej kunde undgå att skrämma de rufvande 

 honorna af äggen. Då det ej visade sig mer än 3 — 4 tjufjor öfver holmen, beslöto vi 

 att skjuta ned dessa för att befria ejdrarna från dem. Det visade sig emellertid, att hur 

 många ^'i än sköto, voro dock alltid 3 — 4 kvar på holmen. Vi fällde sålunda 20 exemplar, 

 men de fällda ersattes snart af andra, som efterhand kommo ditflygande. Då fågeln ej 

 häckade på holmen, visar denna iakttagelse, att den vallfärdar från sina häckplatser till 

 ejderkolonierna för att fråssa på ägg. Alla de på holmen iakttagna och fällda exemplaren 

 tillhörde den ljusa varieteten. 



^) Det kan ej råda något tvifvel om, att LiNNÉ med sin uLarus jjarasiticus» afsett denna art. Såväl 

 i ed. X som i ed. XII af »Sj^stema Naturfe» citerar Linné i främsta rummet sig själf i »Fauna Suecica» och i 

 sin »Wästgöta-Resa» samt Gislers Uppsats i K. V. A. Handl. 1753. På alla dessa ställen åsyftas denna art, 

 och dess lefnadssätt skildras, i »Wästgöta-Resan» enligt Linnés egna iakttagelser vid Marstrand. Likaledes finner 

 man hos Gisler (1. c.) såväl beskrifning af fågelns vanor som af dess utseende, så att intet misstag därvidlag 

 är möjligt. Äfven hvad som i Syst. Nat. säges om yiLarus parasiticuss hänför sig tydligen till denna art. 

 Reichenow synes också ha kommit till riktig uppfattning af denna namnfråga. (Se: Die Kennzeich. d. Vög. 

 Deutscb. Neudamm 1902.) 



