KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 36, N:0 9. 75 



Pufflnus gravis (0'Reilly). 



= Puffinus major (Fabek). 



Märkligt nog iakttogs ej denna fågel på uppresan långs Grönlands västra kust i 

 juni månad 1883, men var däremot värdig pä återresan i augusti utanför Grönlands syd- 

 västra kust. Den är ej funnen häckande pä Grönland, och Winge^) säger, att den visar 

 sig där endast under sommaren. Den synes stundom sommartiden ge sig af på länga ut- 

 färder från häckningsplatserna. Således såg jag den talrik i slutet af juli månad 1872 

 utanför Islands östra kust, men den är ej funnen häckande på nämnda land. Troligen är 

 det mest gamla honor, som ge sig ut på långa färder, medan hanarna sköta om rufnings- 

 bestyren. Så var fallet med Puffinus anglorum (Ray) på Färöarna. 



Fulmarus glacialis (L.). 



Stormfågeln förekom i stor mängd ute i hafvet väster om Grönland. Vid Norden- 

 skiölds expeditions besök i Godhavn i juli 1883 var en dag hela Godhavnsbukten full 

 med tusentals stormfåglar. För öfrigt gick den ej in i fjordarna. Uppe bland isen i 

 Baffinshafvet aftog den i antal ju tätare isen blef och var sällsynt utanför Kap York. 



Vid Grönlands nordöstra kust var stormfågeln under min färd därstädes år 1900 

 ganska sällsynt. Han iakttogs endast öster om Pendulumön, där två sågos, och i sundet 

 mellan Pendulum- och Sabineöarna, där tre exemplar, ett ljust och två mörka, sågos den 

 5 augusti. Nathorst såg några utanför Liverpoolkusten och (den 30 aug.) i närheten af 

 Bontekoeön, men talar för öfrigt ej om stormfåglar vid östra Grönlands kust innanför 

 drifisen. 



På Jan Mayen häckade stormfågeln i mycket stor mängd, såväl i de branta berg- 

 väggarna nere vid stranden som långt uppe i Beerenbergs branter. 



På västra Spetsbergen häckar den i ofantligt stort antal och nästan i alla af mig 

 besökta branta fjällväggar, äfven långt inne i landet och i fjordarna. I största mängd 

 häckar den äfven på Beeren Eiland, där väl knappt någon enda bergafsats finnes utan att 

 stormfågeln bebor den. Jag fann där t. o. m. ett trettiotal, som hade ägg på själfva 

 marken på en liten holme utanför Nordhamnen. 



Han var fåtalig vid kusten af Hope Eiland, där endast mörka exemplar sågos. 



Vid Kung Karls land var han allmän på hafvet, men träffades ingenstädes häckande. 

 Äfven vid Giles' land var stormfågeln vanlig, men sågs ej i stort antal och anträffades ej 

 häckande. I allmänhet var han vida fåtaligare öster om Spetsbergen än på västra sidan. 

 De stora glaciererna och det nästan ständigt isfyllda hafvet på Spetsbergens östra sida 

 göra denna kust, som redan är sagdt, mer otillgänglig för fåglarna. 



Stormfågeln varierar så mycket till färgen, att man kunde vara böjd för att skilja en 

 mörk och en ljus ras. Emellertid finnas öfvergångar i sådan mängd mellan dessa, att 



1) L, c. 



