KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 36. N:() 9. 77 



slå till bredvid sin rufvande make. De båda fåglarna kraxade helt lågt emot hvarandra, 

 den rufvande lämnade ägget och flög bort, under det den andre intog platsen. Af en 

 mängd fällda exemplar hade äfven båda könen liggfläckar. 



Att stormfåglarna vid fortplantningstiden under sina utfärder ej begifva sig mycket 

 långt bort från häckplatsen, bevisas däraf, att alla, som under 1900 års färd mellan Spets- 

 bergen och Grönland fälldes på längre afstånd än 100 — 150 minuter från Spetsbergen 

 och Jan Mayen, saknade liggfläckar och hade outvecklade generationsorgan. Af 17 exem- 

 plar, som fälldes den 10 juli på ungefär 76°40' nordl. lat. och 2° ostl. long., hade 

 ingen fortplantat sig, och med 46 exemplar, som fälldes de närmaste dagarna och på un- 

 gefär samma långa afstånd från land, var det samma förhållande. Häraf framgår, att de 

 stormfåglar, som under sommaren uppehålla sig långt ute i hafvet, endera äro sterila 

 fåglar eller unga individer, som ännu ej fortplanta sig. Så länge vi voro inom det upp- 

 gifna afståndet från Spetsbergen och Jan Mayen, visade det sig nämligen, att alla storm- 

 fåglar, som erhöUos, hade fortplantat sig, medan alla, som fälldes nära dessa land, hade 

 liggfläckar. 



Det är mycket sällan man ser stormfågeln stå eller gå på land. Så snart han slagit 

 till vid häckplatsen, lägger han sig genast på klippan. Om han angriper ett på isen lig- 

 gande kadaver, lägger han sig äfven, så snart han slagit till. Häraf kunde man lätt dra 

 den slutsatsen, at fågeln ej kan gå eller stå på land. Detta är dock ej händelsen. Ehuru 

 mycket sällan, har jag dock sett fågeln stå på en kantig isbit. Han stod då i samma 

 ställning som en måsfågel med nästan raka ben. På isen rör han sig med krokiga ben 

 och en vaggande gång. Har han därunder brådtom, hjälper han till med vingarna. 



Lika sällan som man ser stormfågeln gå eller stå, ser man honom dyka under 

 vattnet. Vid flei-e tillfällen har jag dock sett honom dyka förträftligt flere meter djupt 

 och simma rätt långa sträckor under vattnet. Han simmar härunder liksom alkorna med 

 vingarna hälft utspända. 



Hans flykt är underbart snabb och uthållig, och jag har sett honom i storm med 

 orörliga vingar ila fram långa sträckor rakt mot vinden. 



Stormfågeln är en otroligt glupsk fågel och äter allt möjligt. Hans förnämsta, föda är 

 späck och andra på hafvet flytande feta ämnen ur djurriket, men han äter äfven krusta- 

 ceer, pteropoder och andra lägre djur samt fisk. På döda flytande hvalar och andra ka- 

 daver samlar han sig i mängd för att förtära deras späck och kött. 



Fågelns läte, som är ett svagt knorrande, låter han aldrig höra under flykten. ') 

 Endast när han är i slagsmål med sina kamrater om födoämnen, eller när han jagar sin 

 maka från ägget, har jag hört det. 



Colymbus g-lacialis (L.). 



Denna fågel sågs ofta vid sydvästra Grönland, där han var helt vanlig i insjöarna. 

 Däremot såg jag den ej uppe vid Diskos polhöjd eller norr därom. Den var mycket all- 

 män vid Konung Oscars hamn på sydöstra Grönland, där den oupphörligt sågs sträcka 



1) Malmgrens uppgift (1. c), att stormfåglarna under Ijudligt larm sväfvade utanför sina redeu, är således 

 oriktig i dubbel mening; han bygger ej heller några reden. 



