86 G. KOLTIlOFf, OM NOKliA POLARTEAKTERNAS DÄGGDJUR OCH FÅGLAR. 



fortplantat sig det året. Först vid 71°40' nordl. bredd och 4°30' västl. long. började 

 den åter uppträda och sträcka mot Jan Mayen. 



Denna art synes vid Spetsbergen och i polarhatvet väster därom lifnära sig uteslu- 

 tande af ainphipoder (små gammarider). När fåglarna sträcka fi-ån hafvet med föda till 

 sina ungar, är f rarahalsen under näbbet på dem uppsvälld sora en kula, h vilket synes väl, 

 när de flyga. Denna uppsvallning kommer sig som bekant däraf, att de samla matför- 

 ]'ådet i en säcklik förtöjning under tungan. Detta matförråd, som undersöktes hos en 

 mängd exemplar, bestod uteslutande af ofvannämnda slags kräftdjur. 



Ny lagda ägg af denna art togos vid Coal Bay på Spetsbergen den 19 juni 1900, 

 en del starkt rufvade ägg insamlades på Danskön vid Spetsbergen den 4 juli. En del 

 nykläckta och några dagar gamla ungar togos på Jan Mayen den 23 juli, och utflugna 

 ungar anträffades först i små flockar bland isen 180 minuter n. v. från Jan Mayen den 

 27 aug. samma år- Detta senare fynd af nyss utflugna ungai-, hvilka från ofvannänmda 

 dag sågos dagligen, så länge vi uppehöllo oss inne bland drifisen, bevisar, att ungarna, 

 så snart de kunna flyga, slå sig tillsammans i små flockar och begifva sig af på långa 

 utfärder. Dessa ungar, som då bära sin första fjäderskrud, ha en helt annan dräkt än 

 den, hvari ungfågeln vanligen beskrifves. Deras första fjäderdräkt liknar nästan alldeles 

 den gamla fågelns sommardräkt, och ungfågeln vore i en hast ej så lätt att skilja frän 

 denna, om ej näbbet vore mycket mindre och särdeles vekt. 



Denna ungens dräkt är märkvärdig nog därföre, att hans efterhärmning af den gamla 

 fågelns sommardräkt, så vidt jag har mig bekant, är enastående hos de arktiska alk- 

 fäglarna och åtminstone mycket sällsynt inom hela fågelvärlden. Då man redan i sep- 

 tember flnner ungfåglarna klädda i vinterdräkt, är det påtagligt, att den första fjäderdräkt, 

 ungen bär, mycket snart utbytes mot vinterdräkten, och att detta ombyte sker genom 

 fullständig ruggning bevisas däraf, att de svarta fjädrarna på hals och bröst, som utbytas 

 mot hvitaktiga, äro svarta intill roten. Förändringen kan således ej ske genom bräm- 

 fällning. 



Elfva exemplar af ungfåglar, som erhöUos i nämnda dräkt, voro alla betydligt 

 mindre än den gamla fågeln. Längden varierade mellan 200 coh 215 mm. Vingens längd 

 var 105 — 109 mm. Näbbets längd från öfre fjädergränsen 10,5 — 11 mm. Näbbets höjd 

 öfver näsborrarna 6,5 — 7 mm. Dräkten liknar, som sagdt, nästan fullkomligt den gamla 

 fågelns sommardräkt. Den skiljer sig endast däri, att hufvudet, bröstet och halsen fram- 

 till hos ungfågeln äro rent svarta (hos den gamla mer i brunt). Hos några af ungfåg- 

 larna voro de svarta fjädrarna på bröstet något litet hvitaktiga i spetsen, hvaraf en svag 

 hvit pudring uppstår. Öfre ki-oppsdelarna likna fullkomligt den gamla fågelns sommar- 

 dräkt. Den hvita buken har hos ungfågeln en svagt grå eller blågrå anstrykning, och 

 några af de erhållna exemplaren äro vattrade på bröstet, bukens sidor och undergumpen. 

 Denna vattring, som alldeles saknas hos andra exemplar, uppkommer däraf, att de hvita 

 fjädrarna i spetsen äro fint och otydligt kantade med svart. 



De erhållna ungfåglarna hade matstrupen fullproppad med små gammarider. 



