b W. LILLJEBOKG, SVENSKA ARTERNA AF SLÄKTET CYCLOPS. 



Bc.shr. Hojian. Såsom fig. 1 a taii. P) utvisar, är hon, sedd otVanifran, framtill 

 (liufvudbäleu) af en tjock och undersätsig eller nästan oval och baktill (stjerten) starkt 

 afsmalnad form. Ehuru gränsen mellan hufvudbålen och stjerten är tydlig, är dock det 

 sista (5:te) hufvudbålsegmentet föga bredare än det l:sta stjertsegmentets främre del, och 

 dess sidodelar äro icke utstående. l:sta hufvudbålsegmentet är något längre än de föl- 

 jande 4, så vida icke dessa genom en stark längdutsträckning blifvit något skilda 

 frän hvarandra, hvilket icke säJlan händer hos Cycloperna i allmänhet vid döden; och 

 dessa senare segment aftaga starkt i bredd bakåt, så att det sista af dem är det minsta 

 och är helt litet. Stjerten, som framtill, där den är bredast, blott har ungefär Vs af 

 hufvudbälens största bredd, och såsom vanligt består af 4 segment jämte de båda vid 

 bakre delen af det 4:de segmentet fastade temligen långa stjertgrenarne (furcan), afsmalnar 

 så småningom bakåt och är, äfven med inbegrepp af furcan, men utan inberäkning af de 

 långa borsten, betydligt kortare än hufvudbålen. l:sta stjertsegmentet, som i allmänhet 

 är väl så långt som de 3:ne följande tillsamman, sa, vida dessa icke hafva blifvit utsträckta, 

 är framtill bredast och har den bakre halfdelen betydligt smalare. A undre sidan, ungefär 

 vid dess midt, förefinnes en tydlig tvärgående sutur, som antyder gränsen mellan de bada 

 segment, genom hvilkas sammansmältning det är bildadt, och hos för öfrigt fullt utbildade 

 honor, som i mindre vatten erhållas under hösten i Oktober och November, förefinnas 



o 



äfven ofvan å detta segment tydliga spår till en sådan sutur. A hvardera sidan af den 

 främre, bakåt afsmalnande halfdelen af detsamma förefinnes en liten inbuktning med en tvär- 

 gående skåra och en öppning, i hvilken hAardei'a oviducten mynnar. Hos andra arter sitta här 

 vanligen ett kort borst och ett par små taggar. På öfre sidan och bakre delen af det sista 

 stjertsegmentet synes en större öppning å skalet, framtill liegränsad af en bågformigt böjd 

 kant af detta, och i denna öppning har ändtarmens mynning eller anns sitt läge. De 

 vid bakre kanten af detta segment fastade stjertgrenarne eller furcan (fig. 2, under star- 

 kare förstoring) äro ganska långa och deras längd lika med eller något längre än den ai" 

 de 3:ne sista stjertsegmenten tillsamman. De äro temligen breda, och i deras yttre kant 

 något innanför midten af deras längd förefinnes ett ytterst litet boi'st, antydande den 

 lilla borstbärande afsats eller inskärnino:, som här förekommer hos en stor del arter. 



o ... 



A samma kant närmare änden är en tydligare afsats, i hvilken ett nästan rätt utstående, 

 mindre borst är fästadt. Vid hvardera stjertgrenens spets eller ände äro 4 cilierade 

 borst fastade, af hvilka de 2:ne mellersta, som utgöra de egentliga simborsten, äro mycket 

 större än de andra, och det inre af dessa båda, som är något litet längre än det yttre, 

 har nära V/2 ai" djurets längd till stjertgrenarnes spetsar. Af de båda andra mindre 

 borsten är det i inre hörnet fastade längre, men ej dubbelt längre än det i yttre hörnet. 

 "^ '' Antennerna af l:sta paret (fig. 1) hafva 17 leder och räcka till men icke bakom 

 bakre gränsen föi- l:sta hufvudbålsegmentet. Antennerna af 2:dra paret, som hafva sina 

 fästen bakom dessa, bestå af 4 leder och äro mycket kortare ä-n de af l;sta paret samt 

 likna i det allra närmaste dem hos följande art och afvika frän dem endast därigenom, 

 att de i 3:dje ledens bakre kant sittande taggarne äro tydligare och gröfre än de hos den. 



') Teckningen är gjord efter ett friskt, Ivort förut dödadt exemplar, taget i uärlieteu af Upsala d. 15 

 December. . 



