10 W. LILLJEBORG, SVENSKA ARTERNA AF SLÄKTET CYCLOPS. 



färgvarietet med brunaktige fläckar och tvärband, hvilken jag funnit vid sjöstränderna, 

 företer i allmänhet särdeles tjocke taggar å fötterna. Fötterna af 5:te paret (fig. 8) likna 

 dem hos föregående art, och utmärka sig därigenom, att basalleden utåt är starkt utvid- 

 gad, så att den är flera gånger bredare än 2:dra leden, och denne senare bär å sin inre 

 kant en liten rudimentär tagg. Af alla arterna hafva blott dessa 2:ne en sådan form å 

 5:te fotparet, ehuru dess byggnad hos C. capillatus tenderar derät. 



Honans äggklasar äro till form och storlek liknande dera hos föregående art. 



FäTgen är mycket växlande. Ofta är den, såsom namnet antyder, mer eller mindre 

 mörkt grönaktig, men ej sällan är denna gröna färg, åtminstone till stor del, en följd 

 af vidfästade al^er. Stundom är den oTåo^rönaktis' och stundom olivbrnnaktiff, med oron 

 anstrykning, och stundom, såsom redan är nämndt, är den ljust gråhvitaktig eller gulhvit- 

 aktig, med brune fläckar och tvärband. 



Hanen. Den liknar i det närmaste hanen af föregående art, men har kortare furca, 

 som ej är fullt så läng, som de 3:ne sista stjertsegmenten tillsamman, och dessutom är 

 den betydligt mindre, med längden, utan inberäkning af stjertbortsten, vexlande mellan 

 1,1 och 1,7 mill. Då stjertsegmenten äro starkt inskjutna, är skillnaden i längd mellan 

 stjertgrenarne och de 3:ne sista segmenten obetydlig. Det l:ta stjertsegraentet är betydligt 

 både bredare och länore än det 2:dra och har konvexe sidokanter. Vid hvardera mvn- 

 ningen af de från spermatophorsäckarne kommande kanalerne är en stor tagg och ett par 

 tre raindre borst. Det i yttre hörnet af stjertgrenarnes spets sittande borstet är väl så 

 långt, som det hos honan. Skillnaden i längd mellan de båda i spetsen på 3:dje leden 

 af den inre grenen af 4:de fotparet sittande taggarne är obetydlig. 



Hans färg är något vexlande, dock i allmänhet icke grönaktig, utan blekt rödbrun- 

 aktig, gråbrunaktig eller grågulaktig. 



Bland de vexlande former, under hvilka denna art uppträder är en, som jag funnit 

 vid Ronneby och som på grund af sin ringa storlek förtjenar namnet C. viridis minor. 

 Honans längd är endast 1,5 mill. Den utmärker sig för öfrigt genom furcans ringa längd 

 (fig. 9). Denna är föga längre än de 2:ne sista stjertsegmenten tillsamman. Taggarne 

 och borsten på fötterna äro dessutom särdeles korta. En något större form af denna 

 varietet (honans längd 1,8 mill.) och med samma längd af furcan har jag funnit vid 

 Upsala. Den utmärker sig genom snabbare rörelser och större skygghet än den vanliga 

 C. viridis, och uppträder ofta med en mörk, blågrönaktig färg, och därför upptog jag 

 den uti mina offentliga föreläsningar 1881 öfver dessa djur såsom en egen art, under 

 namnet C. coeruleoviridis. Sedermera har jag funnit öfvergångsformer mellan den och 

 den vanliga formen, och iakttagit, att färgen är vexlande och stundom öfverensstämmande 

 med den hos den senare. •! . -^ ' '.i i: i ii-] 



Denna art är den allmännaste af alla och förekommer allmänt från Skåne till norra 

 Norrbotten både i smärre vatten och vid stränderna af större, men blott undantagsvis 

 någon gång på djupet i sjöar, och den uppträder både på låglandet och i de högre alpinska 

 trakterna. I Stockholms skärgård har jag anträffat den temligcn långt ute i hafvet vid 

 Furusund och vid Gräskön. I trakten af Upsala förekommer den från tidigt på våi'en i 

 Mars och April till ut i November och December, och stundom under tjock is, och man 

 träffar honan äggbärande och beledsagad af hanarne både under våren, sommaren och 



