KOiSIGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 35. N:0 4. .37 



mycket suialfire äii det 4:de samt föga bredare ;in den pi-oximale delen af l:sta stjert- 

 segmentet. Detta senare segment är jämförelsevis smalt, och dess proximale del är föga 

 bredare ä,n dess distale, och dess främre sidohörn äro icke utstående. Dess längd är un- 

 gefär lika med den af de 3:ne följande stjertsegmenten tillsamman. Stjerten utan stjert- 

 borsten är märkbart längre än l:sta hufvudbålsegmentet. Stjertgi-enarne äro korte samt 

 något kortare än de 2:ue sista stjertsegmenten tillsamman, och borstet i deras yttre kant, 

 som är temligen stort, sitter närmare intill deras midt än intill deras ände. Deras änd- 

 borst äro alla borstlika, och borstet i deras yttre hörn är knappt hälften så långt som det i 

 deras inre d:o. Af de 2:ne mellersta långa stjertborsten är det inre något längre än 

 stjerten. 



De yttre maxillärfötterna hafva 2:dra leden i bakre kanten tint krenulerad. Den 

 utmärker sig äfven genom en betydlig längd af antennerna af l:sta och 2:dra paren, som äro 

 uti'ustade med långa borst, och de förra af dessa räcka nästan till bakre kanten af 3:dje 

 hufvudbålsegmentet. Fötterna äro af vanlig byggnad, med treledade och temligen smale 

 gTenar, af hvilka den yttre å l:sta — 4:de paren har å yttre kanten af 3:dje leden blott 

 2:ne taggar samt å 2:dra — 4:de paren å inre sidan af samma led 3:ne borst och å l:sta 

 paret 2:ne d:o. De utmärka sig för öfrigt därigenom, att den yttre eller distale af de 

 båda taggarne a nämnda led a 2:dra — 4:de paren sitter i jemnbredd med denna leds änd- 

 tagg, d. v. s. sitter å sjelfva änden af leden. Taggen i änden af den inre grenen af l:sta 

 fotparet är rät. Af de båda taggarne i spetsen på den inre grenen af 4:de fotparet är 

 den inre något mindre och kortare än den yttre. De rudimentära fötterna af 5:te paret 

 äro mycket små (tab. II, tig. 28), med l:sta leden föga bredare än den 2:dra och helt 

 kort, samt med 3:ne långa borst, af hvilka de 2:ne fastade å 2:dra leden, nändigen det 

 ena å dess spets och det andra å dess inre sida ett stycke innanför spetsen. 



Äggklasarne äro små, vanligen med 5 — 10 hgg. Färgen är något vcxlande och är 

 i allmänhet mörkare å den i mindre vatten förekommande större formen, sotn är mer 

 eller mindre ljust olivgrönaktig eller ock stundom blågrönaktig, då den hos dem i stö]'re 

 vatten, som äro mycket genomsiktiga, är hvitgrönaktig. 



Hanen. Hans längd, utan stjertborsten, vexlar mellan 0,74 och 1 ndll., och han är 

 störst under våren i mindre vatten och i allmänhet minst i större insjöar. Liksom hos 

 honan äro antennerna af båda paren af en betydlig längd, och de (prehensila) af l:sta 

 paret räcka bakom bakre kanten af 2:dra hufvudbålsegmentet. Sperra;itophorsäckarne 

 under l:sta stjertsegmentet äro stora och utstående, och taggen och borsten vid mynningen af 

 hvardera spermatophorkanalen äro korta. Stjertgrenarne och stjertborsten likna dem hos honan, 

 och de förra äro ungefär af samma längd som de 2:ne bakersta stjertsegmenten tillsamman. 

 De yttre maxillärfötterna hafva bakre kanten af 2:dra leden ännu finare krenulerad än 

 de hos honan. Fötterna hafva sin tagg- och borstbeväpning liknande dem hos honan. 

 Till färgen liknar han i det närmaste honan, ehuru hans färg stundom företer en svag gul- 

 brunaktig anstrykning. . ■ 



Denna art förekommer allmän i både större och mindre vatten, d. v. s. insjöar, 

 strömmar, gölar, större och mindre träsk och dammar, från Skåne till norra Norrbotten, 

 där jag funnit den vid Muoniovara och äfven erhållit den från de alpinska traktei-na vid 

 Qvickjoek. Äfven har jag träfiat den i bräckt vatten vid Öresund samt i bafvet vid Dalarö 



