KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 35. N:0 4. 103 



Cydops aequoreus Brady: A Mongraph of the free and semiparasitic Copepoda of the British Islands, 

 Vol. I, pag. 119, pl. XIX, fig. 8—10; pl. XXI, fig. 10—17. — 1878. 

 » » Idem: a Revision of the British species of fresh-water Cyclopidas and Calanidfe; etc. 



(Extr.), pag. 26, pl. X, fig. 1. — 1891. 

 Hernicyclops > C. CLAUS : Neue Beobachtungen iiber die Organisation und Entwicklnng von Cyclops. 



Arbeiten ans dem Zoolog. Institute der Universität Wien und der Zoolog. Station 

 in Triest, Tom X, Pag. 348, Taf. III, Fig. 11-17. 189.3. 

 Cyclops » Schmeil: Deutschlands freilebende Siisswasser-Copepoden, Nachtrag zu den Familien 



der Cyclopiden nnd Centropagiden, etc. Pag. 158. — 1898. 



An77i. Genom undersökning af det ännu i godt behäll varande originale.xemplaret till den af mig pä 

 ofvan anförda ställe beskrifne Cyclops magniceps har jag öfvertygat mig om, att deniia art sammanfaller med 

 den här i fråga varande arten, och att den endast har 6 leder i antennerna af l:sta paret, men dä artdiagnosen 

 innehäller den oriktiga uppgiften, att nämnde antenner hafva 8 leder, och äfven för öfrigt är bristfällig, mäste 

 det af mig gifna artnamnet, ehuru det har prioriteten för sig, gifva vika för det sedermera af Fischer gifna. 

 Detta är äfven Schmeils åsigt (anf. st.). 



Beskr. Honan. Hon är äfvenledes en af våra minsta arter, och henne.s lilngd 

 utan stjertborsten vexlar mellan 0,7 och 0,9 mill. Sedd ofvanifrån är hon af en ganska 

 tjock och undersätsig kroppsform, och hufvndbålen är icke nedtryckt. Hnfvudbålen är 

 af en elliptisk oval form och stjerten är kort och tämligen tjock. l:sta hufvudbålseg- 

 mentet är väl så bredt som långt och något litet längre än de följande hufvudbålseg- 

 menten tillsamman, samt ungefär af samma längd som stjerten utan stjertborsten. 3:dje 

 och 4:de hufvudbålsegmentens bakre sidohörn äro trubbiga och icke utstående. 5:te hufvud- 

 bålsegmentet (tab. VI, fig. 17) är utmärkt därigenom, att dess sidolober å midten hafva 

 en utstående spetsig vinkel, vid hvilken ett tämligen långt, utåt riktadt borst är ftlstadt. 

 Där bakom har å undre sidan den 5:te foten sitt fäste, och då denne är karakteristisk 

 samt vanligen mer eller mindre utstående, känner man arten lätt härpå, ehuru jag vid 

 den ofvan citerade beskrifningen kom att helt och hållet förbise den. Stjerten (citerade 

 figuren) är kortare än den hos de föregående arterna, och dess längd förhåller sig till 

 totallängden som 3 till 9 eller 10 och utgör således blott ungefär Va af den senare. 

 Den är äfven betydligt tjock. l:sta stjertsegmentet har en för arten karakteristisk form. 

 Dess längd är ungefär lik den af de 2:ne närmast följande stjertsegmenten tillsamman, 

 och dess form är nästan cylindrisk, därigenom att det framtill knappt är bredare än bak- 

 till, med de främre sidohörnen jämnt afrundade och alls icke utstående. Dess sidokanter 

 äro stundom å midten något konkave och stundom räte. Det sista stjertsegmentet är, 

 såsom vanligt, det kortaste. Stjertgrenarne äro teraligen långt åtskilde och obetydligt 

 divergerande, och äro mycket korte, så att deras längd blott är något litet större än den 

 af det sista stjertsegmentet. Det lilla vid deras ytterkant vanligen belägna borstet sitter 

 ett godt stycke inom nämnde kant och ungefär på midten af deras längd. Borstet i 

 deras yttre ändhörn är något groft, men borstlikt och ej taggformigt, samt mer än dubbelt 

 längre än det lilla borstet i deras inre d:o. De 2:ne mellersta stjertborsten äro af vanlig 

 groflek, och det inre af dera är dubbelt längre än det yttre, och på sin distale halfdel 

 försedt innerst med koi^ta och längre ut med längre sidoborst. 



