Djursmidvringar ÄXLäppirarken. 7 
déssa sdjur dragit sig: från 1 nordligare trakter. söderuts karicväl iche 
med såkerhét.;afgörass:.dock? får man någon:orättighet: att: dertill 
shita afsdensomständighet; att! bland ,den amängd Rifvat)—iHarens 
närrhaste! fiende -—3-Som. äfven, under samma Höst förmärktes. ned 
mot ytesnegr > / visat sig: ett, och annat exemplar af Fjell 
räfven: (Ci, Lagopus), som icke tillhör denna, trakts Fauna, åtniu- 
stone :sommar- och:höst-tid eljest icke willas så lågt ned. .; 
Att Foglarne, nemligen de egentligen s. k. ”Skogsfogkarne” 
(Tetraones), — om ' de smårre känner man icke något — äfven 
deltagit i djurrörelsen är kändt. Hösten och vintern 1840 fån- 
gades och sköts skogsfogel till den mängd, att den utgjorde för 
'månget skogshushåll den nästan uteslutande nåringen, utom hvad 
som fördes till afsalu. Snöripan, som var allmånnast och ned- 
hämtades lasstals, betaltes den vintern i Torneå med 3 å 2 kop. 
S:r. Det vanliga förhållandet under dylika flyttningsperioder skall 
vara, att foglarne följa efter de fyrfotade djuren. Deraf ock Fe 
ska ordspråket: ”Kynsi eellå, kynä peråssä” (klon förut, fjädern 
efter). F oglarnes vistelse på ett och samma ställe, eller smånin- 
gom skeende dragning i riktning åt NV, såsom fallet vanligen 
är, var mi förvandlad i en allmän och hastigare flyttning åt O 
och S0. Redan 1841 voro skogar och fjelltrakter toma på dessa 
» sina vanliga invånare, och bristen på desamma har under de allt 
hitinulls: följande goda PE SER Cesar sisilidet 35, 1848, hade 
Lappmarken missväxt). fortfarit. i or g Pe vs Kar RR RET 
RE PETER RE REN TR BiCeEN STR i eked tang 
; 
de 
