298 ; C. LUNDAHL 
I slog öfverensståmma de Finska exemplaren så väl i 
afseende; å det yttre, som till kraniibildningen. med: den: beskrif- 
ning Prof. Nilsson lemnar af Sms betutinus wi;Skand. Fauna 
(Pp. a st.), der förf. uppdrager förträffeliga skiljemärken mellan 
detta djurs ;och. våra öfriga mindre. råttarters skallar, och till 
hvilken bok jag här liksom öfverallt; får. hänvisa. Men, sonv Prof. 
Nilsson synes haft tillgång blott till- yngre exx., bör jag an- 
märka, . att, skallarna hos äldre individer förete en ganska skarp 
kant" mellan pannan och tinninggropen, samt en (ej blott relatift). 
lika bred:nos,; som skallen hos Mus Musculus. Hvad beskrif- 
ningen om tandbyggnaden beträffar, får jag tillägga, "att främsta 
kindtanden i öfverkåken har 3 knölar; den främsta år stor och 
stark, de två bakre små, stundom knappast märkbara. Den fjerde 
har: 3 knölar, 1vå fråmre och en balisd; Vidare finnas älven på 
de mellersta kindtänderna, isynnerhet i öfre käken, meér eller 
mindre; tydliga helt små knölar, som jemte den fråmsta höga 
knölen bilda en tredje "oafbruten" liten rad mellan de större af 
Nilsson beskrifna knölarna, — ett förhållande som år motsatt 
det hos slägtet . Mu s, der köölarna uti öfverkäken i den meller- 
sta rader äro / "störst, ee i ide ke os ROTEN mn — Sör 
som synes styrka v. Däbens och några andra författares linen all 
Mus betulinus och vasus Pall! vöre identiska. Om den förra arten sä- 
ger Pallas (Species nove e glir. ord. p. 334): ”vellus supra totum 
gryseo-ferrögineum, pilis paucissimis, fuscescentibus inspersum”; och om 
den senare heter det': ”color supra pallido-cinereus, pilis nigris mixtus 
et quåsi undulaltns”, 
