kas som ett universalmedel mot alla ögonsjuk- 

 domar. 



T ånglake-Slägtet (Zoarcaeus Cuv.). 



Detta slagte, som endast upptager en enda 

 Svenskart, h vilken af v. Linné fördes till slägtet. 

 Blennius, skiljes genom en utdragen _, nästan ål- 

 fonnig och slemmig kropp^ täckt med små, nä- 

 stan omärkliga fjäll ; nosen trubbiga kinderna 

 svällda j och pannan starkt sluttande; näsbor- 

 rorna tubformiga; läpparne tjocka; den långa 

 ryggfenan har en fördjupning mot stjerten- och 

 bukfenorna 3 mjuka strålar. Detta slagte uppe- 

 håller sig endast i hafvet på stenig och gräsig 

 botten; lefver af andra fiskars rom, crustaceer 

 och mollusker. Köttet år välsmakligt; men ätes 

 sällan. 



Sten-Lake (Zoarcaeus viviparus Cuv.). 



Artm. Gul med svarta fläckar. Kroppen långj, 

 rundj från anus till stjerten hoptryckt och 

 af spetsad. Öfre käken framstående ; näs- 

 bor rorna tubformiga. 



R. 87. Br. 20. B. 2. An. 70. 



Längden af det beskrifna exempl. 9* tum, 

 bredd. i± tum. 



Synon. Blennius viviparus Lin. Syst. Na t. 

 I. p. 443- Fn. Sv. p. 1 1 3. Gmel. Syst. I. 3. p. 

 1182. Blennius capite dorsoque fusco-flavescente 

 lituris nigris, prima ani flava. Art. Syn. p. fö. 

 — K. Vet. Acad. Handl. 1748, p. 37. t. 2 — 

 Die Aalmutter Bloch. 3. 2. p. 262. tab. 72. — 

 Le Blennie ovovivipare La Cepede Hist. Nat. d. 

 Pois. T. II p. 496* — Zoarcaeus viviparus Cuv» 



Regn. 



