52 



Fångst: För denna anställes troligen pä 

 intet ställe något särskilt fångningssätt. Den 

 fås ganska ofta med not och tager äfven på me- 

 te. På nät fastnar han sällan eller aldrig, hvar- 

 till dess slemmiga och hala kropp troligen är 

 orsaken. 



Nytta kunde visserligen dragas af denna fisk, 

 emedan den har ett benfritt, fast kött, med en 

 mer behaglig än obehaglig smak. Skärkarlen, 

 som i allmänhet icke är någon kostföraktare, 

 förtär likväl högst sällan denna fisk, troligen 

 skrämd af benens gröna färg. Allmännast synes 

 han skapad till föda för de slukande sjöfoglarne 

 af Skrak-slägtet (Mergus Lin.). Den allmänna 

 Skraken Mergus merganser., som vanligen ankom- 

 mer till Skären ganska tidigt, innan ännu fi- 

 sken i allmänhet börjat stiga, föder sig nästan 

 endast af denna fisk. Jag har ofta, denna års- 

 tid, skjutit Skrakar, som haft 7 a 8 tums lån- 

 ga Stenlakar i kräfvan. 



Flunder-slägtet (Pleuronectes Art.) 



är mycket lätt att skilja från de öfriga släg- 

 tena bland fiskarne. Båda ögonen sitta på 

 den af hufvudets sidor 3 som "vändes upp då 

 fisken simmar. Samma sida af den tunna, myc- 

 ket hoptryckta kroppen är kullrig och färgad ^ 

 då den undre deremot är nästan flat och mer- 

 endels färglös. Anus sitter nära hufvudet. 

 Bukfenorna är o små; rygg- och an al-fenorna 

 deremot ganska långa. Tänder i käkar och svälj. 

 Flundrorna uppehålla sig endast i hafvet. Vi- 

 stas på mindre djupt vatten, helst der bottnen 

 är stenig eller sandig. De höja sig föga från 

 bottnen, troligen derföre att de sakna simblå- 



