55 



Iris grågul med en fin messingsgul ring kring 

 den mörka pupillen. Yngre individer äro ljus- 

 bruna eller snarare rostfärgade med obetydlig 

 gråbrun marmorering oeh otydliga, pomeransgula 

 fläckar på sjelfva kroppen, bvilka likväl äro stör- 

 re på fenorna. Undersidan på desse är nästan 

 alltid hvit, sällan fläckig, och om det någon 

 gång inträffar ligga alltid fläckarne mot stjerten. 

 Fenorna äro i kanten ljusare, utom sljertfenan, 

 som har mörk spets. 



Vistelseort och lefnadssätt'. Allmänna flun- 

 dran, eller som den här kallas: Strömmingsflun- 

 dran, förekommer både i Nord- och Östersjön. 

 Här är den allmännast af de tvenne flunderarter, 

 som finnas i denna Skärgård. Hon uppehåller 

 sig företrädesvis på sandig botten, der tillgång 

 på gräs och mollusker icke saknas. Hela året 

 vistas den på mindre djupt vatten, utom under 

 vintern, då den åtminstone här aldrig träffas 

 vid stränderna eller på grunden. Någon betyd- 

 lig storlek uppnår hon här icke. Dess största 

 längd är 8 å 9 tum. Ehuru dess kroppsbygg- 

 nad skulle synas neka henne att skilja sig från 

 bottnen, går hon likväl, under vackra sommar- 

 dagar, upp i vattnet, ehuru hon icke närmar 

 sig fullt till vattenytan. Dess rörelser i vattnet 

 äro ganska lifliga och hon lefver länge sedan hon 

 är uppfiskad. Denna art säges äfven lefva i sött 

 vatten och följaktligen kunna planteras i dam- 

 mar. Jag har likväl saknat tillfälle, att dermed 

 anställa några försök. 



Födämnen: I de många jag öppnat har 

 jag endast funnit krossade skal af åtskilliga muss- 

 lor, i synnerhet af slägtena Mytilus och Tcllina. 



Fortplantnitig: I Maj månad afsätter den- 

 na flunderart sin hvilgula rom på gräsig sandbot- 



