sen, eller något närmare ögat och slutar nära 

 stjertfenan, har 69 strålar, alla i yttersta spet- 

 sen tvådelade; de första och sista minst och 

 ganska små. Bröstfenoina hafva 12 strålar hvar- 

 dera; de två främsta odelade; de öfriga i spet- 

 sen greniga, till den sista, som äfven är odelad. 

 Den första strålen är hälften så lång som den andra, 

 hvilken är något kortare än 3:dje och 4'de, som är 

 längst. Bukfenorna, som sträcka sig från under- 

 käkens nedre kant till anus, hafva 6 odelade 

 strålar hvardera, af hvilka den 5:te är längst. 

 Analfenan, som sträcker sig från anus till nära 

 stjerten, har 49 strålar. Alla strålarne, på öfre 

 sidan flata med en fåra utåt midten, på undre 

 sidan runda. De första 6 — 8 synes odelade, de 

 öfrige äro tvådelade. Rygg- buk- och analfenorna 

 äro öfverdragna med kroppens hud och strålarnes 

 byggnad svår att upptäcka. Stjertfenan nästan 

 tvär, med afrundade kanter, har 17 tydiiga strålar. 



Färg: Ofvan gulaktigt grå , marmorerad med 

 svartgråa fläckar. Skinnet, som täcker ögat, har 

 fina, gråbruna fläckar. Lis messingsgul. Under- 

 sidan hvit, med oregelbundna, större gråbruna fläc- 

 kar. Fenorna hafva lika färg med sidorna utom 

 det, att de hafva smärre, nästan svarta fläckar 

 utåt kanten. Yngre individer äro ofvan rödak- 

 tigt grå, med fina, täta, mörkt gråbruna fläckar. 

 Undersidan hvit utan fläckar. 



Vistelseort och lefnadssätt. Denna flunder- 

 art förekommer icke endast i Nord» och Öster- 

 sjön utan äfven i Medelhafvet. De största af 

 dem, som finnas vid kusterna af vår halfö skola 

 träffas i Öresund, der de äfven äro allmännast. 

 Mot norden blifva de mer sällsynta, åtminstone 

 i Östersjön. Inom denna Skärgård förekommer 

 denna art mindre allmänt. Hon blir här tern- 



