9 



gråa, ulom stjertfenan, som är gråaktig. Iris silf- 

 verfärgad och i öfre kan Len vackert blåaktig. 

 Pupillen nästan svart. Färgen, som öfver hela 

 kroppen är blandad af grått, grönt, blått och 

 röd t i de mest behagliga skiftningar, förskönas 

 ännu mer af en silfverhvit, skiftande cdans, icke 

 olik en äkta perla. Det tros äfven att R.ondele- 

 tius af denna likhet i färgen gifvit fisken namn 

 af Eperlanaus. Inom denna Skärgård förekom- 

 mer äfven ofta den varietet af Norsen, som är 

 känd under namn af S/om och JYors-ku/ig (Sal- 

 mo Eperlano-marinus Bl.). Denna skiljer sig från 

 den nyss beskrifne, icke uti något annat fall än 

 uti storleken, som hos denna oftast uppgår till 

 8 tum och derutöfver. Lukten af denna är äf- 

 ven mindre stark; men lika oangenäm. 



Vistelseort och lefnadssätt: Norsen synes 

 allmännast förekomma inom Skandinaviens med- 

 lcrsta provinser. I Skåne finnes han icke, och 

 dess gräns mot norden är mig icke med visshet 

 känd. I de orter der han finnes är han talrikast 

 i större sjöar med sand-botten. Större delen af 

 året vistas han på djupet och visar sig endast 

 på grundare vatten under vårtiden da han upp- 

 stiger till stränderna och strömdragen. Han är 

 föga liflig i sina rörelser och ganska litet skygg. 

 Ensam träffas denna fisk sällan eller aldrig. Du 

 han visar sig är han alltid samlad i ganska sto- 

 ra skaror. I denna Skärgård erhålles likväl ofta 

 spridda individer, som alltid äro af den större 

 varieteten. Troligen härleder sig detta deraf, att 

 de mindre icke stanna i nöten, som vanlig 

 har grofva maskor. Norsen anses växa fort och 

 förökar sig starkt. Han finner ett särdeles behag 

 i eldsken, h vilken passion fiskarena äfven be- 

 gagna för att inlåcka honom i försal. Troligen 



