i en större degel, Lill en temperatur, hvari siif- 

 ver smälter. Massan hade förlorat precist lika i 

 vigt med boraxens vattenhalt och nalronets kol- 

 syra sammanlagde. Dä clegeln öppnades, fanns 

 saltet väl något hafva sammanfallit, men utan 

 tecken till smältning, hvarigenom det således be- 

 stämd t skiljer sig från borax, som i glödgning 

 blir flytande. Saltet öfvergöts med vatten, som 

 löste det och upphettade sig dervid. Lösningen 

 understöddes derefter med värme. Den lemnades 

 i ett för luftombyte hermetiskt stängdt kärl att 

 långsamt svalna, och ansköt derunder i stora, ge- 

 nomskinliga och rediga kristaller. Flera af des- 

 sa, som blifvit ogrupperade, bildade sneda, 4~ 

 sidiga prismer, snedt afskurna för ändarne. Vin- 

 klarne, bestämda med Hauys goniometer, utan 

 anspråk på stor noggranhet, voro 70 och 1 1 o°, 

 och prismats sneda afskärningsyta gjorde mot det- 

 samma ungefär lika vinklar. 



Detta salt har följande egenskaper: kaustikt 

 alkalisk smak, beslår lemligen fort i luften, der- 

 igenom att luftens kolsyra förvandlar kristallens 

 yta till en blandning af cai bonat och biborat, 

 hvarvid det likväl går långt om innan denna för- 

 vandling genomtränger hela kristallen. Det smäl- 

 ter i sitt kristallvatten vid +5^°, men clet stel- 

 nar ej under afsvalning; först efter en längre 

 tid anskjuter saltet och ofta då tvertigenom , hvar- 

 vid ofvantill lemnas ett tunt lag af ett vatten- 

 haltigare liqvidum. En portion af saltet smältes 

 i silt kristallvatten och lemnades i en korkad fla- 

 ska. Det ansköt icke under afsvalning, och det 

 utsattes i flera dagar för en temperatur af o° in- 

 nan kristaller visade sig. Dessa tilltogo långsamt 

 i mängd, och då de utgjorde i af massan, afhäll- 

 des liqvidum och kristallerna torrkades emellan 



A". T. Acail Handl 1834. 6 



